134 
besørget, bleve Lamperne igjen tændte, og dermed vare Angekok- 
kunsterne færdige. Vi passiarede endnu nogen Tid med Be¬ 
boerne, af hvilke en Del allerede under Forestillingen bavde lagt 
sig til at sove, og derpaa gik vi tilbage til vort Telt. Det var 
overmaade interessant at have overværet denne Forestilling, men 
vi fik egentlig ikke Indtrykket af, at de Indfødte rigtig troede 
paa Angekokkunsterne, hverken Angekokken selv eller de øvrige ; 
det er imidlertid muligt, at man ikke bar taget det saa alvorligt 
som ellers, da saavel Trommedandsen som Angekokkunsterne 
bleve. satte i Scene for vor Skyld, ligesom man maaske 
ogsaa bar generet sig overfor os ved at tilkjendegive, at man 
troede derpaa. 
Den følgende Dag, den 17. September, tiltraadte vi Til¬ 
bagerejsen til Skibet ledsagede af 7 Kajakmænd fra Nunakitit, 
hvoriblandt Maratuk og bans to Brødre, som vilde benytte 
Lejligheden til at se et Skib og rimeligvis ogsaa vare ansporede 
af Udsigten til at faae nogle af alle de mange Herligheder, 
som det indeholdt. Det viste sig snart, at Maratuk ikke havde 
overdrevet, da ban den foregaaende Dag skildrede os Risikoen 
for at blive indestængt af Isen, tbi bele den ydre Del af 
Se rm i ligak Fjorden var nu næsten fyldt med Storis lige 
op til Ikatek Sundet. Isen iaa tæt i den vestlige Del og 
mere spredt i den østlige, hvorfor vi arbejdede os op mod 
Ut ork arm i ut Pynten, og derfra udenom en stor, sammen¬ 
pakket Ismasse ind til Kysten paa Nordsiden af Ikatek 
Sundet. Her blev det imidlertid endnu værre, da bele det 
snevre Sund var tæt pakket af Storis og Isfjælde. Aled stort 
Besvær stagede og halede vi os frem klos under og langs med 
Nordkysten. Den ene Baad kom engang i Klemme mellem 
Fjældsiden og Isen, men slap heldigvis . uden videre Skade. 
Kajakmændene smuttede ud af og igjen i Kajakkerne, som de 
maatte hale op paa Isen, hver Gang Strømmen kjørte denne 
sammen. Da vi kom ud for den store Elv paa Nordsiden, 
hvor vi paa Optouren bavde slaaet Telt, saae vi, at der paa 
