137 
være kæntrede med Kajakken, og ikke faa af dem kunde gjøre 
det Kunststykke at lægge Kajakaaren om bag Nakken, derefter 
kæntre rundt og atter rejse sig uden at tage Aaren fra sin 
Plads. Dette Kunststykke har jeg aldrig seet udført paa 
Vestkysten. 
Ombord i Skibet blev imidlertid Alt gjort klart til at gaa 
tilsøes, saasnart Forholdene vilde tillade det, men i nogle 
Dage maatte vi vente, dels paa Grund af tæt Is udenfor, dels 
paa Grund af stormende Kuling. 
Ventetiden blev, saavidt Vejret tillod, benyttet til smaa 
Exeursioner. Omegnen af Tasiusak er efter Angmagsalik- 
Forhold temmelig frodig. Fem Laxeelve falde ud i Bugten, 
nemlig tre i hver sin Indskæring paa Nordsiden og to paa 
Vestsiden. Den midterste af de nordlige Elve er forholdsvis 
stor og kommer fra en større Sø i et Dalstrøg, der fortsættes 
i NV.-lig Retning helt ud til Sermilik Fjorden. Dyrelivet 
repræsenteredes af nogle Ryper, Ravne og Snespurve. I et 
medbragt Laxegarn, som blev udsat i den nordlige Elv paa 
Vestsiden, blev der fanget en Del Ørreder. Til den af Norden- 
skiöld omtalte Nordboruin blev der ikke seet Spor; der fandtes 
kun Ruiner af et Par gamle Grønlænderhuse, som bleve os 
udpegede af de Indfødte. 
Selvfølgeligt holdt vi jævnligt Udkig med Isforholdene uden¬ 
for. Isbæltet var som Regel ikke bredere, end at der kunde 
sees aabent Vand udenfor, og som oftest var det smallest i 
retv. sydlig Retning. Tætheden af Isbæltet og dets Afstand 
fra Land var derimod meget variabel; med overraskende 
Hastighed kunde Isen pakkes tæt som en Mur og atter spredes, 
og særligt var dette Tilfældet paa det smalleste Sted, rimeligvis 
begrundet i de indviklede Strømforhold, som Tidevand og de 
mange store Fjorde foraarsagede. 
