142 
se, hvorvidt og hvorledes den ved Capitain Holms Expedition 
medførte Berøring med Civilisationen og dens Goder havde 
bragt Angmagsalikerne til at vandre Syd paa til de danske 
Kolonier paa Vestkysten. 
V.ed vore Besøg i Teltene begyndte vi derfor altid paa 
Folketællingen ved en passende Panse i Conversationen. Ved Op¬ 
tællingen havde vi adskillige Vanskeligheder at kjæmpe imod. 
For det Første vilde vi jo ikke alene have Tal paa de Nu¬ 
levende, men vi vilde som nævnt ogsaa have at vide, hvem 
der vare døde siden Capitain Holms Besøg i 1884—85, og hvoraf 
de vare døde. Da Angmagsalikerne imidlertid efter Skik og 
Brug ikke holde af at nævne eller tale om de Afdøde, voldte 
denne Omstændighed os i Begyndelsen adskillige Bryderier. 
Der krævedes lang Tids Taushed og Stirren ned i Jorden, før 
vi kom saa vidt, at de andre udpegede En, i Reglen et Barn, 
til at sige Navnet paa den Afdøde, hvilket da blev udtalt paa 
en egen hviskende, hemmelighedsfuld Maade. Vor indfødte 
Ledsager, Angekokken Atakak, blev imidlertid efterhaanden saa 
vant til at tale om de Afdøde, at han tilsidst altid strax nævnede 
dem, der var Tale om, uden at det syntes at genere ham. 
En anden Omstændighed, som voldte os en Del Hoved¬ 
brud, vare de temmelig indviklede Familieforhold, som kunne 
linde Sted. Hvis man har læst Capitain Holms Beskrivelse i 
«Meddelelser om Grønland« af Angmagsalikernes Levemaade, 
om Konebytning og Lampeslukningslege, om den unge Kone, 
som i Løbet af temmelig kort Tid havde havt 8 Mænd, den 
ene efter den anden, saa vil man kunne forstaa, at vi under¬ 
tiden maatte gjøre flere efter europæiske Begreber lidt nær- 
gaaende Spørgsmaal til Damerne. 
Efter Capitain Holms Liste fandtes der i Efteraaret 1884 
413 Individer hjemmehørende i Angmagsaiik-Distriktet. Disse 
vare fordelte som omstaaende Tabel angiver. 
Den tilsvarende Tabel for vor Optælling i 1892 er opført 
neden under. 
