198 
Af Tværsnit A , Tavle X, som fremstiller Temperaturfor- 
holdene paa denne Linie, vil det sees, at vore Temperaturer i 
større Dybder end 200 Fv. gjennemgaaende ere noget højere 
end de tilsvarende fra den norske Expedition; altsaa at det 
varme Vand 1 ) gaaer dybere ned paa det Sted, hvor vi 
loddede. Garverne for 0° og -f- 1° ligge omtrent 350 Fv. 
dybere end Mohn har angivet og følge omtrent Bundcurven. 
Grændsen mellem det varme Vand og det Vest for liggende 
kolde Vand bliver derved stejlere. Den nedadgaaende Tunge, 
som Garverne saaledes komme til at danne, tyder paa, at den 
Gren af Polarstrømmen, som gaaer SO. efter mellem Jan Mayen 
og Grønland, ved at møde den varme Strøm, som den paa 
Grand af sin større Vægtfylde maa gaa ander, slæber noget af 
det varme Vand med sig nedefter. 
Temperaturen i de øvre Vandlag, indtil 200 Fv., stemmer 
med den norske Expeditions Observationer. 
Saltholdigheden er gjennem hele Serien meget nær 3.5 %. 
Tværsnit В begynder ved 0 fj ord paa Islands Nordkyst 
og strækker sig i NO.-lig Retning over Jan Mayen Banken 
op til 73° Br., hvor det ender ved den norske Expeditions 
Station Nr. 298, hvis Temperaturer tillige med dem fra 
Station Nr. 217 ere benyttede i Profilet; ligeledes er, som tid¬ 
ligere nævnt, bragt nogle af Krydseren «Fylla» i 1878 tagne 
Temperaturer 2 ). 
Ved Islands Kyst have vi den varme Irmingers Strøm, 
i hvilken der i en Afstand fra Land af lidt over 20 Mil kan 
findes positive Temperaturer fra Overfladen til Bunden. Men 
udenfor Irmingers Strøm, mellem denne og Jan Mayen 
h Paa Grund af den ringe Forskjel i Temperaturen, der hersker i de i 
denne Afhandling omtalte Farvande, betegner jeg Vand med positiv 
Temperatur som «varmt» og Vand med negativ Temperatur som «koldt«. 
2 ) F. Bardenfleth: Dybvandsundersøgelser i Havet omkring Island. Geogr. 
Tidsskrift, 3. B. 1879. 
