212 
Allerede i 5 Favnes Dybde, er den aarlige Variation i Tempe¬ 
raturen imidlertid faldet til 3°, i 10 Fv. til 2°, i 15 Fv. til 0.°7, 
hvorefter den videre nedefter falder meget langsomt og naaer 
et Minimum af 0.°4 i 100 Favnes Dybde. 
Forfølger man Indflydelsen af Sommerens Varme gjennem 
de forskjellige Lag, saa indtræder Maximet for det øverste Vand¬ 
lag indtil o Fv., i August. I 10 Fv. naaer det først ned i sidste 
Halvdel af September, i 15 Fv. midt i Oktober og i 25 Fv. i 
Begyndelsen af December. 1 50 Favnes Dybde synes Sommerens 
Varme at gjøre sig gjældende sidst i Februar eller med Be¬ 
gyndelsen af Marts, men Variationerne ere her saa smaa, at 
det ikke kan afgjøres med Sikkerhed. Det samme gjælder for 
75 Fv. og for 100 Fv., hvor Maximet, efter Curverne at dømme, 
synes at naae henholdsvis først i Juli og først i August, altsaa 
omtrent med et Aars Forsinkelse. Efter dette bruger Sommer- 
maximet c. 3 Maaneder om at forplante sig 25 Fv. nedefter. 
En lignende Paavisning af Vinterkuldens Vandring gjennem 
Vandlagene lader sig ikke udføre, da Temperaturerne i det Hele 
taget ere saa lave. 
Gaaer man dernæst over til at undersøge Temperaturens 
Gang i de Vandlag, der ligge dybere end 100 Fv., da sees, at 
medens den aarlige Variation naaede et Minimum af 0.°4 i 100 
Favnes Dybde, saa voxer den derfra igjen nedefter, er ved 125 
Fv. 0.°8, ved 150 Fv. l.°i og naaer ved 175 Fv. et Maximum 
af l.°7. 1 200 og 220 Fv. er den henholdsvis 0.7 og 1°.4. 
Disse Uregelmæssigheder kunne altsaa ikke stamme fra Over¬ 
fladen, men tyde paa en fremmed Paavirkning i Bundlaget 
mellem 175 og 220 Fv., hvor Variationen er størst. Det vil 
erindres fra Sommerobservationerne, at 175 Fv. netop dannede 
Grændsen mellem negative Temperaturer foroven og positive 
forneden. Den forholdsvis store Temperaturvariation synes da 
at pege hen paa en Forandring i det varme Bundlags Mæg¬ 
tigbed. 
Der er imidlertid en anden Omstændighed, som ogsaa 
