Gyrophorer; jeg saa kun t'aa og sniaa Individer af denne Slægt, 
som er meget dominerende i Vestgrønland, især i Kystegnene ; 
saavidt jeg husker, prægede den samme Fattigdom paa Gyro¬ 
phorer dog ogsaa Basalten i Vestgrønland — paa Disko og 
Nugsuaks Halvø. 
Paa disse Skrænter var det aabenbart — til Trods for 
Havets næsten umiddelbare Nærhed — Mangel paa Fugtighed 1 ) 
i Forbindelse med Bjærgartens raske Forvitring og Skrænternes 
Exposition mod Nord, der traadte hindrende i Vejen for en 
kraftigere Udvikling af Vegetationen. Var jeg gaaet tværs over 
Elvdalen og havde undersøgt den mod Syd vendende Skrænt, 
tvivler jeg ikke om, at jeg havde truffet en betydelig kraftigere 
Plantevæxt og betydelig flere Arter; men det tænkte jeg des¬ 
værre ikke paa i Øjeblikket ; Tiden var knap, og jeg samlede 
og noterede med febrilsk Hast. 
1 et Basaltlandskab i de arktiske Egne vil Sydskraaningen altid 
være mere forvitret og eroderet end Nordskraaningen og altsaa 
frembyde bedre Betingelser for Vegetationen; Skrænterne ville 
være jævnere, Formerne mere afrundede, de enkelte Bænke ikke 
saa fremtrædende som paa Nordsiden. De store og ofte bratte 
Temperatur-Vexlinger i den mørke Bjærgart turde vel være 
Hovedaarsagen hertil; samme Faktor maa selvfølgelig have lig¬ 
nende Virkninger i et Gnejs- eller Granit-Landskab. Virkningen 
vil altid — ceteris paribus — være stærkere inde i Bunden af 
Fjordene end ude ved Kysten. 
Et andet væsentlig bestemmende Forhold er Bræernes og 
Snedrivernes Mængde og Nærhed samt Smeltevandets Afløb fra 
dem. Har et Basaltland Kam form o: ender Fjældet. opadtil — 
som det ofte er Tilfældet — i én eller flere smalle Kamme 
(lyskernes «Grat»), saa at der intet Plateau dannes, da vil 
Nordsiden ofte være ligesaa frodig eller frodigere end Syd- 
4 Snefaldet og Nedboren overhovedet er sandsynligvis temmelig ringe her, 
jfr. Pansch: Klima u. Pflanzenleben, 1. c. og 2. deutsche Nordpolarfahrt, 
11, p. 533 og p. 568—580. 
