ning, som hældede ned mod Elvdalen, altsaa mod Vest, fandtes 
der en Formation, som nærmest svarede til den p. 126—128 om¬ 
talte Mosmark, en Overgangsform mellem denne og almindelig 
Fjældmark. Foruden lave Mosser og Likener vovede lier en 
Del Carices: C. scirpoidea (til Dels var. basigyna ), C. nardina , 
C. rigida samt Elyna Bellardi, alle i smaa, fortørrede Exem¬ 
plair. 
Da jeg atter naaede Randen af Plateau’et, der her (omtrent 
V 2 Mil Syd for det Sted, hvor jeg gik op) laa et Par Hundrede 
Fod lavere, altsaa c. 2200' (690 M.) o. H., var det umuligt at 
komme ned; en høj, lodret Trapskrænt løb omtrent horizontalt 
langs Randen af Plateau’et, og jeg gik da sydover for at komme 
ned gennem en Kløft. 1 nogen Afstand fra Plateau’ets Rand 
løb en lille Ræk mod Syd ; snart løb den i en ganske smal 
Kløft med golde, stenede Skrænter paa begge Sider, snart 
bredte den sig over større Flader, beklædte med Mos- eller 
Starkær, hvori særlig Carex pulla og lagopina, Colpodiurn, Poa 
pratensis var. dorne stica. Junci, Tofieldia borealis , Saxifraga liiera- 
cifolia , Pedicidaris lapponica, Sphagna og andre Mosser spillede 
en fremtrædende Rolle. Det største og frodigste Kær laa i en 
Højde af c. 1300' (410 M.) ; her havde jeg Lejlighed til paa nært 
Hold at betragte en Hjord Moskusoxer. Rensdyrhorn og hele, 
smukt blegede Skeletter af Rener og Moskusoxer laa spredte 
omkring i Lyngheden og Kærene. 
Endelig — efter en lang og trættende Vandring — kom 
jeg ned til Kysten igennem en Kløft, som var dannet af den 
ovenfor omtalte, store Elv. Kløften var meget stejl og smal, 
til Dels fyldt med Sne, saa at Elven paa lange Strækninger løb 
under en Snebro. Ltnt. Ve del, som med Raad havde været 
ved Cap Stevvart for at udgrave Grønlænderhuse, optog mig paa 
Tilbagevejen til «Hekla». 
Scoresby giver følgende Skildring af Vegetationen ved 
Cap Stewart, 25. Juli (1. c. p. 214—215). 
