158 
melig lavvandede. En Mængde af de mindre Vandhuller ud¬ 
tørres helt i August-September; mange af de flade Smaasøer 
gro efterhaanden til med Mosser. 
1 geologisk og pet ro grafisk Henseende er Øen yderst 
ensformig: Overalt Erfjæld, Gnejs, hist og her Glimmerskifer, 
hyppig gennemsat af Granit- eller Pegmatitgange og én Del 
Grønstensgange. Af særlig Interesse i botanisk Henseende ere 
nogle meget skraatstillede, stærkt skifrede, temmelig fmbladede 
Glimmerskiferlag, som findes i Nærheden af Havnen; deres 
Strygning er omtrent NV.—SO. med betydeligt Fald indover 
mod NO.; de i det følgende ofte omtalte Bakker: Blaabær- 
liøjeri, c. 250' (80 M.) (afsat paa Kroquisen p. 156 med Højde-* 
angivelse) og Skibakken høre til dette System. Skibakken 
er mere isoleret beliggende, medens Blaabærhøjen er et enkelt 
Eed i en lang Række Bakker af samme Bygning, der strække 
sig fra Øens Sydøstpynt parallelt med Elvdalen i nordvestlig 
Retning. 
De kvartære Jordlag ere af ringe Mægtighed. Isen er i 
Glacialtiden gaaet hen over hele Øen, eroderende og polerende 
overalt; Bundmorænens Stene, ofte af anselig Størrelse, Grus 
eller Ler findes spredt over hele Øen og i Fjorden, overalt 
hvor der skrabedes. Mellem de erratiske Blokke fandtes talrige 
Stene fra Røde 0 - Partiet (rødt Konglomerat og Sandsten), 
Basalt, en meget storbladet, let forvitrende Gnejs, som er 
almindelig udbredt i det inderste af Fjorden m. m. De løse, 
erratiske Gnejs-Blokke, som ligge udsatte for Følmvinden oppe 
paa Plateau’et, ere stærkt eroderede paa Vindsiden; en stor 
Blok af 3 Alens Højde paa den vestlige Del af Øen var saa 
udhulet, at man kunde sidde fuldstændig gemt inde i den. Den 
største Blok maalte 15' i Højden og 2Ô —25' i Diameter. I den 
nedre Del af Elvdalen og paa forskellige Steder oppe paa Øens 
Plateau findes store, afrundede Banker, dannede af Smaasten 
og Grus, vistnok Aasdannelser. 
De bratte Glimmerskiferskrænter forvitre stærkt, ellers er 
