168 
tetragona og hypnoides , Ranunculus pygmœus, Saxifraga nivalis 
og rivularis, Luzula confusa, Poa flexuosa og Juncus biglumis; 
Individerne ere smaa og daarligt udviklede; kun Oxyria er domi¬ 
nerende og kraftig. Den samme Vegetation er overalt knyttet 
til Snedrivernes umiddelbare Nærhed og betinget af, at de holde 
sig hele Aaret igennem ; den kan nærmest sammenstilles med 
« Mosmarke n » fra Jamesons Land (jfr. p. 126— 128). — Saaledes 
er Vegetationen paa de jævnere Skrænter; men paa de fleste 
Steder findes nøgne Urer, hvor store, skarpkantede Blokke ligge 
huller til bulter nedenfor de Bratninger, hvorfra de have løsnet 
sig. Paa enkelte Steder fortsætter Dalbundens Kær sig jævnt 
opad Skrænten langs Bredden af de smaa Bække, der løbe 
ned til den store Elv; men ligger der en højere Fjældtop bag¬ 
ved, som forhindrer Solen i at opvarme Kløften, vil Sneen 
stadig holde sig dér, og vi faa den ovenfor omtalte, spredte 
« Snedrive-Vegetation ». 
Vandet i de smaa Bække er iskoldt; Hydrurus foetidus , 
hvis lange, gulgrønne Slimtraade bølge deri, vise det tilstræk¬ 
keligt. Naar man ser den i et Vandløb, kan man spare sit 
Thermometer, Vandet vil altid vise sig at være c. 0° varmt. 
Den mod SO. —S. vendende Skraaning frembyder 
et ganske andet Skue ; den hæver sig jævnt eller i (bredere 
eller smallere) Terrasser, der stadig beskinnes af Solen; Sne¬ 
driverne ere ganske forsvundne fra den eller ligge kun i enkelte 
Kløfter, i saa Fald altid paa den nordvestlige Side af Kløften, 
hvor Føhnen har ophobet særlig store Snemasser; Mulddan¬ 
nelsen er her betydelig, Vegetationen rig og Insektlivet lystigt. 
Talrige Smaabække fra Søerne og Driverne paa Plateau’et oven¬ 
for risle hen over de jævne Skraaninger eller hoppe fra Ter¬ 
rasse til Terrasse , deres Vand er ikke isnende koldt som 
Bækkenes paa den anden Side af Dalen, Hydrurus findes ikke 
i dem, Vandet er opvarmet ved Berøringen med den solhede 
Jord og den sommervarme Luft. 
I de tørre Sprækker og Revner i Fjældet, paa smaa Frem- 
