196 
holdt sig hele Dagen igennem til Trods for den «brændende» 
Sol. — Randen af de tilgrænsende Sneflader, der her vare 
c. 8" (21 Cm.) tykke, var ved Varmeudstraaling fra den mørke 
Jord og Planterne altid udhulet indtil 5—6" (13—16 Cm.) Bredde 
under en fremspringende Iskant (jfr. Fig. p. 19S). Den yderste Del 
af den fremspringende Sneskorpe var nemlig altid forvandlet til en 
tynd Isflade, paa hvis Underside smaa Vanddraaber stadig dannedes 
og dryppede ned. Jorden inde i Hulen var optøet lige. ind til 
Sneens Rand. — Ude i Sneen ragede et Par visne Pilegrene op 
over Snefladen; ved Insolationen havde der omkring Grenene 
dannet sig et Hulrum, som naaede helt ned til Jorden; paa den 
cylindriske Hulheds Indervægge var Sneen forvandlet til Is 1 ). 
Sphagnum - Puderne, der ofte maalte mere end 1 □ Alen i 
Omkreds (Stænglerne indtil 40 Cm. lange), vare optøede og svnl- 
mende i et Par Tommers Dybde, forneden naturligvis frosne; i 
det Vand, jeg pressede af Tuerne, fandtes mærkelig nok ingen 
Desmidiaceer; kun en ganske enkelt Diatomé, en Del Anguil- 
luliner og skalbærende Rhizopoder. 
1 Læ bag en stor erratisk Blok var Jorden, der her om 
Sommeren er fugtig og kold, dækket af et ganske lavt, tæt 
Mostæppe, der nu var revnet og sprukket paa Grund af Tørke; 
det dannedes af Cephalozia bifida *, Cesia corallioides *, concin- 
nata og revoluta, Blepharostoma trichophyllum og Anthelia ju- 
lacea. 1 Udkanten, hvor denne Plet grænsede op til et Kær 
nedenfor, vovede Dicranum elongatum * og fuscescens, Sphæroce- 
phalus turgidus og palustris *, Amblystegium revolvens, Sphagnum 
Girgensohnii, Polytrichum capillare og Jungermannia gracilis. 
Paa adskillige Planter -sporedes Solens Indvirkning. I fugtig, 
optøet Jord under en tynd Ishinde vovede f. Ev. en ung, men 
fuldt udviklet Agaricus (s. lat.) og ganske smaa, spirende Bul¬ 
biller af Saxifraga stellans med lange, fine Rødder og friske 
Blade. Paa tør, gruset Bund stod Potentilla nivea med saa 
h Jfr. Kihlman: Pflanzenbiologische Studien p. 47 IV. 
