210 
Graders Frost (Middag Kl. 12: 4-4°) og stille Vejr, Kl. 8 Em. 
viste Thermometret 4-8°; op ad Dagen blæste en svag Fohn, 
og Sneen føg hen over Fjordens store, hvide Flade. 
Føhnfjord. Vi trak langs Gaaselandets Kyst, hvor Sneen 
Vest for Falkepynten var god og haard, og passerede adskillige 
smaa Dræer, der naa helt ned til Vandfladen, men aahenbart 
kun producere mindre Isblokke, der styrte ned fra den lodrette 
Brækant. Udfor Bræerne laa store, blanke Isflader, der skyldtes 
Kælvninger af Bræen i Vinterens Løb og den dermed følgende 
Brækning og Oversvømmelse af Fjordisen. Langs Bræernes 
Sider saas Sidemoræner, paa en enkelt Bræ en smuk Midt¬ 
moræne. Skraaningerne vare temmelig snehare ; dels ere de 
temmelig stejle, dels havde Føhnen ført Sneen bort. Bjærg- 
arten paa Underlandet er Gnejs, ofte stærkt foldet og krøllet. 
Hist og her dannede Gnejsen et ret anseligt, kuperet Plateau i 
et Par Tusind Fods Højde, men i Heglen hævede den sig stejlt 
allerede fra Vandfladen og overlejredes af Basalten uden nogen 
mellemliggende Plateaudannelse 1 ). Fremspringende Pynter af 
blødere, let forvitrende Gnejs eller Glimmerskifer vare ofte 
stærkt eroderede af Følmen. De mest fremtrædende eller rettere 
de eneste iøjnefaldende Planter paa disse Bratninger vare de 
blaagrønne Alger (Stigonema m. m.), der dannede brede, «sorte 
Striber» ned ad Fjældsiderne ; Likenerne (Parmelier, smaa Gvro- 
phorer o. s. V.) vare ikke nær saa fremtrædende. Klin hist og 
her i Revner og Sprækker trivedes enkelte af de mest haardføre 
Fjældmarksurter. 
Midt ude paa Fjorden er Sneen ren og hvid; man ser kun 
yderst lidt, brunligt «Kryokonit» (in casu Basaltstøv), men i 
Nærheden af Stranden er der ikke smaa Kvantiteter af det, 
især paa Vestsiden af de lave Snebølger, der bugte sig tværs 
over Fjorden og ofte ere udhulede paa Vindsiden. Af Plante¬ 
stof fandt jeg vderst. lidt paa Fjordisen ; langt fra Land saa jeg 
b Jfr. den skematiske Profil i »Medd. om Grönland», XVII, p. 47. 
