216 
<4 
kortere Afbrydelser indtil den 7. inkl., og først den 8. om 
Aftenen var Sneen saa fast, at vi kunde trække videre. 
Mens Føhnen rasede hæftigst, gjorde jeg en Exkursion op 
paa den bag Kobberpynten liggende Odde, som skyder sig ud 
mellem Vestfjorden og Rolige Bræ; vi kaldte den Langenæs. 
Bjærgarten er lier en meget storbladet Gnejs med dominerende, 
store Glimmerblade. 
Intetsteds har jeg set Føhnens eroderende og udtørrende 
Kraft aabenbare sig tydeligere, og intet Under! Planterne her¬ 
oppe staa nemlig under dobbelt Ild, idet Føhnen ikke blot 
blæser ud ad Vestfjorden, men ogsaa i vilde Kast styrter sig 
tværs over Langenæs fra Rolige Bræ. Ost for det store Fjæld- 
massiv, som vi kaldte Runde Fjæld, bliver den tvungen ind 
gennem et snævert Pas og forener sig over Langenæs med de 
brusende Luftelve fra Vestfjorden. 
Paa dette Terræn var det i 500—1000' (c. 160—320 M.) 
Højde paa Steder, der ikke vare særligt beskyttede, næppe 
muligt at træffe en Pilebusk, hvis Knopper ikke vare iturevne, 
og hvis unge Rakler ikke vare visne og knastørre ; de ældre, 
visne Birkegrene vare alle skinnende hvide og afbarkede, ofte 
var ogsaa en Del af Veddet affilet og blankpoleret. Der var ikke 
en Liken at se paa Vindsiden af Stenene, og de urteagtige 
Planter vare — om muligt — endnu mere afgnavede og for¬ 
krøblede end paa de snebare Kuller paa Danmarks 0. Carex 
nardina s tætte Tuer viste særdeles instruktivt Føhnens dobbelte 
Retning. 
Om Formiddagen den 6. Kl. 8, da jeg traadte ud af Teltet, 
saa og hørte jeg strax adskillige metalglinsende, sorte Fluer 
(Callipliora grenlandica ), som livligt summede omkring i det 
varme Solskin og klare Vejr (Temp, var da -j- 6°) ; de havde 
aabenbart ladet sig lokke frem af deres Vinterdvale. Kl. 9 Em. 
saa jeg en Mikrolepidopter lidt oppe i Landet; Temp, var da 
-г- 2°, svag østlig Brise ind ad Fjorden. 
Temp, sank Natten mellem den 7. og 8. til -f- 10°, Kl. 8 Fm. 
