den 8. var den -f- 8° ; Jorden holdt sig dog optøet og blød 
paa Sydskrænterne af Langenæs hele Døgnet igennem i de 
Dage, vi opholdt os her. Den omtalte Nat dannede der sig 
vel en frossen Skorpe af 1 Cm. Tykkelse, men denne Skorpe, 
under hvilken Jorden var optøet, forsvandt hurtig igen. Nær 
Toppen af Langenæs paa Nordskraaningen noterede jeg den 8. 
Kl. 4 Em.: Sort Kugle, liggende paa Aulacomnier: +17°; blank 
Kugle stukket ind mellem Lyng: 4- 14°. 
Landet her deler sig naturligt efter sine Overfladeformer i 
a) Kobberpynten selv, b) det flade Lavland mellem denne 
og c) Lange næs og endelig d) det høje Fjældmassiv, hvis 
nordlige Top paa Grund af sin afrundede Form fik Navnet 
Runde Fjæld. 
a. Kobberpynt er en lav Kulle af c. 100' (30 M.) Højde, 
hvis Overflade af Isen er udpløjet i en halv Snes større og 
bredere Rygge (10—15', 3—5 AL, høje) og en Del mindre, der 
alle løbe i Fjordens og den tidligere Isbevægelses Retning. 
Bjærgarten : ) er let forvitrende og falder hen i et grovt, graat 
Grus med skarpkantede, uregelmæssigt formede Bestanddele (af 
V2— I Cm. Diameter), som ved yderligere Henliggen forvitre 
til fint Sand. Paa de nøgne, grusede Partier laa i Reglen 
øverst et Par Cm. Grus, derunder et Sandlag af 10— 4 5 Cm. 
Tykkelse. Lavningerne mellem de snebare Rygge vare dækkede 
af mægtige Snelag. Vegetationen var — som venteligt her — 
en spredt Fjældmarks-Vegetation : Salix arcticciï., Betula (begge 
lave og krybende), Dryas octopetala, Calamagrostis purpurascens, 
Carex nardina, Saxifraga oppositifolia og enkelte andre. 
Paa den let forvitrende Bjærgart saas i Reglen ingen Li- 
kener eller Mosser; Forvitringen er for stærk. Kun paa Over¬ 
fladen af et Par Toppe, hvor der havde dannet sig en fast 
«Vejrskorpe», fandtes en rig Likenbevoxning, især Xanthoria 
0 Jfr. den geologiske Afhandling, »Medd. om Grönland», XIX. 
