218 
elegans, Parmelier og Gyrophorer; paa Asbest med en rødlig, 
fast Vejrskorpe: Parmelia km ata , Lecidea atrobrunnea, Lee. 
lithophila og Buellia effigurata (den sidste ny for Grønland), alle 
i smukke, fruktificerende Exemplarer. 
b. Lavlandet op til Langenæs-Fjældene var dækket med 
dyb, løs Sne; kun enkelte Driver vare saa faste, at man til 
Trods for det varme Vejr kunde gaa paa dem uden at synke 
igennem. En Del af Lavlandet bestaar af nøgne Grussletter; 
paa andre Steder tindes vel Kærstrækninger. 
c. Lange næ s er som største Delen af Fjældene i Vest- 
tjorden dannet af en skifret, ofte Glimmerskifer-lignende Gnejs 
med betydeligt Indhold af Jærn. Adskilt fra Runde Fjæld- 
Partiet ved et smalt Pas, hæver det sig til 800—1000' 
(250—315 M.) i talrige Terrasser, der nu og da brede sig til 
mindre Plateau’er, over hvis Flader nøgne Kuller løbe i Fjor¬ 
dens Retning. Paa disse Kuller ses ofte et ejendommeligt 
Forvitringsfænomen, idet store Skaller, ofte en Kvadratmeter 
store og kun et Par Cm. tykke, sprænges fra af Frosten. Ter¬ 
rassetrinenes Højde varierer fra 5—20' (1,5 —6 AL). 
Jeg skal først omtale Syd skrænterne ned mod Vest¬ 
fjorden. De vare for en meget stor Del allerede snebare. Pile- og 
Rirkekrattet gaar helt op til Toppen. Det frodigste Bælte ligger 
i en Højde af 600—700' (c. 200 AL). Krattet, der sjældent bliver 
højere end 1 Alen ( 2 /з AL), sammensættes af Betula nana, Salix 
glauca var. sub arctic a og Salix arctica f. Betula viste her en 
Frodighed, som jeg ikke har set andetsteds; Grene af 4Vs Al. 
Længde (3 AL) vare ikke ualmindelige. Den dannede tætte Tæpper 
af liere Kvadratalens Størrelse, dækkede Runden saa fuldstæn¬ 
digt og skyggede, naar den var beløvet, saa stærkt, at der ikke 
en Gang fandtes Alosser under Grenetæppet. Rirødder mangle 
næsten eller ganske paa de nedliggende Grene, i Alodsætning 
til de nedliggende Grene af Salix arctica f., som danne talrige 
