219 
Birødder, især paa fugtig Bund, færre paa tør, gruset-stenet 
Bund. 
Pedicvlaris lapponica er nøje knyttet til Betula , paa hvis 
Rødder den vistnok snylter. Birken synes ikke at være saa 
tilbøjelig som Salix glauca til at rejse Grenene fra Jorden, 
vistnok kun, naar den tvinges dertil af Lysmangel mellem Pile- 
krattets Grene. Rene Birkekrat saa jeg aldrig, derimod ofte 
ublandede Pilekrat. I)e omtalte to Pilearter, især Salix glauca 
var . subarctica 1 ), danne Hovedbestanddelen af Krattene. Grenene 
ere altid krogede og knudrede, langt stærkere end Birkens; 
naar de ligge som Espalier op ad en Klippe, kunne de naa 
Mandshøjde eller derover. Det er ikke sjældent, at Grenene 
ikke rejse sig strax, men ligge hen ad Jorden en Strækning, 
før de søge til Vejrs. 
Det var yderst sjældent at se en Knop, der var opreven 
og ødelagt af Føhnen ; Krattene udvikle sig aabenbart kun, 
hvor der er Læ, helst holde de sig inde under lodrette Klippe¬ 
vægge. Kih lman, der har gjort saa glimrende Iagttagelser 
over Trægrænsen paa Kola-Halvøen, omtaler i sine «Pflanzen¬ 
biologische Schilderungen« p. 73, at Birken (dér Betula odorata) 
i de nordligst beliggende, udsatte Krat danner «tisch- oder heck¬ 
enförmig geschorene Straücher» , der ere karakteristiske for 
Tundraen Nord for Trægrænsen og ligeledes for Tundra¬ 
landskabet i det indre af Kola; saadanne Buskformer fandtes 
ikke her, heller ikke har jeg set dem andetsteds i Grønland. 
Kihlman omtaler ogsaa, at de Grenespidser, der rage op over 
en vis, af Snedækkets Mægtighed normeret Højde, dø bort, og 
mener, at ligesom det er «hauptsächlich die Monate lang dau¬ 
ernde ununterbrochene Austrocknung der jungen Triebe zu 
einer Jahreszeit, die jede Ersetzung des verdunsteten Wassers 
b Som Skælnemærke mellem de to Arter, naar de vare blad- og frugtlose 
om Vinteren, benyttede jeg Behaaringen paa Bladknopperne, Grenene og 
de affaldne, visne Blade. 
XVIII. 
15 
