223 
Astropliyllum orthorrhynchum* og Isopterygium nitidulum. Nogen 
Indvirkning af Bræen paa Pile- eller Birkegrenenes Retning var 
ikke at spore 1 ). 
d. Runde Fjæld besteg jeg i Selskab med Ltnt. Yedel 
den 12. Maj. 
Toppen af Fjældet, der ligger c. 5000' (1570 M.) o. H. T 
danner et svagt bølget Plateau, som for største Delen var sne¬ 
bart, om der end fandtes store Snemarker i Lavningerne; mod 
Nord falder det stejlbrat ned mod Rolige Bræ. Helt heroppe 
saa man talrige Isskurer paa de haardere Partier af Fjældet; 
dette Fjæld (sikkert ogsaa alle de omliggende) har altsaa været 
fuldstændig dækket i Istiden. Skurerne vare saa tydelige og 
udprægede, at der ikke kan være mindste Tvivl om Iagttagelsens 
Rigtighed. Hvor Bjærgarten ikke traadte nøgen frem i Dagen, 
var den dækket af Bundmorænens Grus og Rullesten eller af 
Fjældets postglaciale Forvitringsprodukter, hvoriblandt særlig 
tommetykke, store Granater vare iøjnefaldende. Vegetationen 
var yderst spredt; Sneen i Lavningerne skjulte dog muligvis 
smaa Kærstrøg. I smaa Huller og Fordybninger fandtes alle¬ 
rede nu en Del Smeltevand. Fire hvide Rener holdt os ved 
Selskab, medens vi tegnede og noterede. 
Af Fanerogamer fandt jeg følgende: Poaglauca, Poa flexuosa, 
Luzula confusa , Carex nardina, Salix arctica f., Cerastium alpinum 
ß. lanatum, Silene acaulis, Praha nivalis, Cardamine bellidifolia, 
Saxifraga decipiens, S. nivalis , <S. oppositifolia , Papaver radi- 
catam, Campanula unifiora, Cassiope tetragona og Potentilla emar- 
ginata, ialt J6 Arter. Luzula var mest medtagen af Føhnen; 
den var nemlig den eneste Fanerogam, som ikke søgte Læ bag 
Sten eller i smaa Fordybninger i Terrænet, men tog Kampen 
op mod Føhnen i aaben Mark. 
Alle Fanerogamer fruktificerede. 
h Jfr. Berggren: Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. 1871, p. 865. 
