229 
umaadelige Snemasser med ishaard Overflade og brat Fald mod 
Syd (25—35° Hældning). Kløftens Sider vare bratte , dannede 
af en usædvanlig stærkt forvitrende Gnejs; store Masser af fint 
Støv, Grus og store, skarpkantede Sten vare blæste og rullede 
ud paa Driven. Til Dels paa Grund af Insolationen vare 
Stenene sunkne foddvbt ned i Sneen ; de fandtes i saadan 
Mængde, at der paa lange Strækninger dannedes ganske regel¬ 
mæssige Trappetrin, hvorfor jeg ikke fik megen Brug for min 
lsøxe. Sneens Overflade var saa fast og glat og Skraaningen 
saa stejl , at det var umuligt at hugge sig fast med Støvlerne 
alene. 
I en Højde af c. 1500' (470 M.) krydses Kløften af en vældig 
Trapgang, der løber skraat op gennem Fjældet; den er dannet 
af skraatliggende Søjler af mindst 100' (30 M.) Længde; Søj¬ 
lernes Længderetning er omtrent Nord-Syd, med Fald mod 
Syd. Elven bar skaaret sig dybt ned i den. I .Mellemrummene 
mellem de mangekantede Søjlers Endeflader voxede kraftige 
Exemplarer af Saxifraga oppositifolia, Poa glaaccc og Lesquerella 
arctica. 
Paa Grund af den stærke Forvitring var der fuldstændig 
nøgent paa Kløftens lodrette Skrænter; kun paa de haardeste 
Lag sad der hist og her en lille Skorpelav. Jeg naaede til en 
Højde af c. 3000' (940 M.) o. H., men blev her standset af et 
meget finkornet, tæt, horizontalt Gnejslag af c. 20' (7 M.) Mæg¬ 
tighed, der gik tværs over Kløften med absolut lodret Affald mod 
Syd; Laget var tilmed overtrukket med en tommetyk Isskorpe og 
fuldstændig upassabelt. Her maa dannes et prægtigt Vandfald, 
naar Elven bliver løst af sine Islænker. At dette Lag har en 
usædvanlig Haardhed fremgaar deraf, at Elven nu i Tusinder af 
Aar har arbejdet paa at gennembryde det, men uden Resultat; 
den har dog faaet Bugt med den nedenfor liggende Trapgang. 
Jeg blev her Vidne til et imponerende Fjældskred. Et Brag- 
hørtes i Fjældet et Tusind Fod ovenfor mig; vældige Støv¬ 
masser hvirvledes op i Luften, og umiddelbart efter kom de 
