230 
store Blokke susende ned, sprang i vilde Buer ud fra Fjældet, 
stødte atter og atter mod Skrænten og endte tilsidst deres 
Bane med et dumpt Plump dybt nede i Driven; nogen Tid 
efter kom det store Tros af Smaasten med en Lyd, der mindede 
om Rullestenenes Raslen ved en flad, stenet Kyst i Brændingen. 
Naar man har været Vidne til et saadant Fænomen, da forstaar 
man, at al Plantevæxt er umulig paa disse Skrænter, og at 
dømme efter de Mængder af Blokke, der laa spredte ud over 
Kløftens Sne, er Fænomenet ganske dagligdags. 
Paa de stejle Fjælde ovenfor, der hæve sig til 5—6000 
(indtil c. 2000 M.), varede ofte omtalte «sorte Striber« yderst 
almindelige helt op til Toppen. De Likener og Alger, der 
danne disse Striber, leve i Sandhed under mærkværdige Forhold: 
om Sommeren i stadig Tørke, bagte af Solen Nat og Dag, op¬ 
varmede til mindst -f 50°; da de altid voxe paa stejle Skrænter, 
blive de aldrig dækkede af Sne om Vinteren, men ere direkte 
udsatte for den strængeste Vinterkulde. Hvor utroligt det end 
lyder, ere de sikkert hvert Aar udsatte for Temperaturvexlinger 
af c. 100°. Kun naar Smeltevandet, paa hvis Vej de voxe, 
flyder ned ad Klipperne, altsaa i det korte Foraar og paa de 
yderst faa Regnvejrs- og Snevejrsdage om Sommeren, faa de 
Fugtighed; da svulme de efter fattig Evne og udfolde sig i al 
deres «Pragt«, ellers staa de indtørrede og skrumpne. 
Hvilken vidunderlig Haardførhed hos disse smaa Cellers 
Protoplasma! Hvor i Verden træffer man vel Planter, der leve 
under ugunstigere Forhold? 
Wi tt rock skildrer 1 ) de vanskelige Kaar, hvorunder Sneens 
og Isens Flora frister Livet; men denne interessante Flora har dog 
— saa vidt jeg kan skønne — betydelig bedre Livsbetingelser 
end de «sorte Striber »’s Flora. Det er forholdsvis smaa Tempe¬ 
ratursvingninger, den er udsat for, den vil sikkert om Vinteren 
b Om Snöns och isens flora» i Norden skiö ld: «Studier och forsk¬ 
ningar o. s. V. p. 98 ft'. 
