235 
13. Hjernedal. 
Hjørnedalen er en bred og dyb Dal, som strækker sig i 
Hovedretningen 0.—V. ; den gennemstrømmes af en betydelig 
Elv, som i sit nedre Løb nn havde en Bredde af 3—4 Alen og 
V 2 — 3 U Alens Dybde. Elven var brudt op og førte brungult, 
ikke leret Vand, et Tegn paa, at den ikke er en Gletscherbæk; 
Gletscherbækkens Vand er nemlig altid leret og mælkefarvet. 
Langs Elven strakte sig flere Alil op i Landet smukke, tydelige 
Terrasser, ordnede i 3 Trin, dannede af Rullesten, Grus og 
lidt Ler. Paa Terrassernes Flader laa Sneen endnu paa de fleste 
Steder. Paa de faa snebare Partier, som især fandtes langs 
Randen af Terrassernes Affald ned mod Elven, var der ofte en 
meget frodig Kratvegetation sammen med de tit omtalte, store 
TuegVæsser; disse Krat fandtes især nordenfor Elven, hvor 
der er bedst Læ for Föhnen , men ogsaa paa den sydlige Side. 
Føhnen har — som rimeligt er, da Dalens ydre Del er vin¬ 
kelret paa Fjordretningen — 1 ikke synderlig direkte Virkning 
her. 1 en Dal som denne har Vegetationen kun Gavn af Føhnen 
eller i hvert Fald ikke synderlig Skade af den; Planterne ere 
fri for dens direkte Kast og dermed følgende Erosion og Ud¬ 
tørring. nyde derimod godt af Varmen og Smeltevandet fra 
Højderne. Det syntes for Resten, efter Snedrivernes Retning i 
Dalen at dømme, som om der blæser en svag Føhn ud ad 
Dalen, men den er øjensynlig af ringe Betydning. 
De stejle Terrasseskrænter ned mod Elven ere i Reglen 
fuldstændig vegetationsløse, især naar de bestaa af Sand; hist 
og her saa man , hvorledes hele Kubikfavne af Overfladen 
med dens Vegetation vare skredne ned som Følge af Under¬ 
minering; disse «Vandrekrat» syntes foreløbig at trives meget 
godt. Paa en Del sandede Skrænter fandtes Tuegræs-Vege¬ 
tation: Calamagrostis purpurascens , Poa glauca, Foa pratensis 
var. angustifolia , Carex nardina og Chamænerium latifotium , 
men intet Krat. De Vandløb, som i sin Tid have udskaaret 
XVIII. 
16 
