250 
aabenbart hele Terrænet og bindrer de fleste Planter i at udvikle 
sig. Selv en Plante som Salix arctica f. havde den rivende 
Strøm faaet Bugt med; jeg fandt f. Ex. en lille, knudret Busk 
med Grene af 15 Cm. Længde (6") ; den var revet op med 
Rode; Roden var 5 Alen (ЗѴз M.) lang og manglede endda det 
vderste Stykke, sikkert mindst 2 Alen (іѴз M.); en slaaende 
Illustration til Elvens oppløjende Virksomhed! Det er kun 
Planter med kraftige, stærkt forgrenede og dybt liggende Rhi- 
zomer, som kunne holde sig her. nemlig Chamænerium , hvis 
rode, kraftige overjordiske Skud saas hist og her, og Halianthus; 
desuden enkelte Tuer af Poa glauca , der (som omtalt p. 242) 
har meget lange og stærkt forgrenede Rødder. Langs Elven 
fandtes der endelig pletvis tætte Tæpper af ganske lave, hyppig 
fruktificerende Mosser: Funaria liygrometica*, Pottia Fleimii, 
J)esmatodon og Brya , alle graa af Ler. Ogsaa disse ere sikkert 
forankrede ved et tæt Filt af Rhizoider, der gennemvæve Leret 
og give dette en vis Fasthed. 
I hvert Fald en Del af disse Morænedannelser ere hævede 
Havdannelser; i den omtalte Lerbanke fandt jeg et Brudstykke 
af Portlandia arctica , og nærmere ved Stranden i Elvlejet en 
hel Skal, som saa ud til nylig at være var skyllet ud af Leret. 
Dyrelivet var naturligvis rigt herinde. 
17. Sydkysten af Gaasefjord. 
6 . Teltplads. Den 4. Juni Kl. iVsFm. trak vi over til 
Fjordens Sydkyst, som vi naaede Kl. 11 Fm.; Teltpladsen laa 
c. 5 Mil vest for Gaasepynten (Luftlinje); Temp, sank til 9° 
Frost; ved Middagstid steg den til 4- 1°. Bjærgarten var her 
indtil c. 1000' Højde Gnejs, derover 3—4000' høje, lodrette 
Basalttjælde. Der var her betydelig mere Sne end paa de to 
sidste Teltpladser paa Nordsiden af Fjorden; Insolationen er 
ikke saa kraftig, og Føhnen har aabenbart heller ikke saa stor 
Indflydelse her som paa den modsatte Side af Fjorden. Det 
