20. Danmarks в. 
16 / 7 , 
11 Fm. 
16 /t, 
2 20 Em. 
4 30 Em. 
i7 /t, 
4 Em 
I fugtigt Kær ved Vandløb, 6“ 
(16 Cm.) Dvbde. 
7,5 
9,3 
12,2 
10,3 
I tør, gruset Sydskrænt, 10" 
(26 Cm.) Dvbde. 
9,7 
10,2 
11,2 
11,6 
18 /т. Først nu faa Kærene almindelig en grøn Farvetone; 
for en stor Del hidrører Farven fra den lille Salix herbacea , som 
paa fugtige Lokaliteter — krybende mellem Mosset — sammen 
med dette ganske kan dække Jorden. Stargræsserne og de 
egentlige Græsser begynde vel ogsaa at grønnes, men de unge, 
næppe fuldt udviklede Blade ere til Dels skjulte mellem de 
lange, visne Blade fra forrige Aar; et Kær, der er dannet af 
ublandede Græsser og Star vil derfor i Almindelighed hele 
Aaret igennem gøre et vissent Indtryk. 
Det er en — ogsaa af andre omtalt — Ejendommelighed 
for den arktiske Vegetation, at Hovedmassen af dens faa Arter 
ikke er kræsen med Hensyn til Voxestedet; saa godt som alle 
Arter voxe paa Lokaliteter af den størst mulige Forskellighed i 
Henseende til Fugtighed. Man kan — i de store Træk — 
naturligvis skælne mellem xerophile og hydrophile Arter, men 
alle de xerophile Arter kan man ogsaa træffe i drivvaade Kær, 
og en stor Mængde ellers hydrophile Arter i den tørreste 
Fjældmark. 
Den arktiske Flora har gennem A årtusinders Kamp erhvervet 
sig en Haardførhed og en Uimodtagelighed for alle ydre Fak¬ 
torer, som er aldeles forbavsende. Naar man læser Kjell- 
man’s Beskrivelse af den berømte Cochlearia f'enesirata , som 
begyndte at blomstre i Efteraaret 1878 paa en høj Sandbakke 
