ved Pitlekaj, og' hvis spæde Blomsterknopper — efter sne¬ 
hare at have udholdt den strænge Vinter med dens Storme og 
46° Kulde — udfoldede sig i Sommeren 1879, da faar man et 
godt Indtryk af, i hvilken Grad arktiske Planter have forstaaet 
at tilpasse sig til de klimatiske Forhold, hvorunder de leve 1 ). 
Der er dog enkelte hydrophile Arter, som man aldrig ser 
paa tørre Lokaliteter, f. Ex.: Eriophorum angustifoliam, E. Scheuch- 
zeri, Carex pulla og Calamagrostis stricta var. borealis ; men paa 
den anden Side træffer man — som omtalt — xerophile Arter, 
f. Ex. : Dryas octopetala , Silene acaulis, Cardamine bellidifolia og 
Tofieldia coccinea i de fugtigste Moskær, ikke blot paa Tuerne 
i Kæret, men endogsaa ude i Vandhuller. Lynghedens Planter 
(Cassiope, Phyllodoce ) gaa ogsaa ofte ned i fugtige Kær. Anten- 
naria alpina , som er meget almindelig i Lyngheden og Fjæld- 
marken, optræder paa fugtige Steder ofte i en glatbladet Form 
(var. glabrata ) ; men den laadne Hovedart kan forekomme paa 
lige saa fugtig Bund, og omvendt ser man ogsaa den glatte 
Form i tør Fjældmark sammen med Hovedarten. 
Naar Kærene grønnes, er den fugtigste Tid forbi. Saa- 
længe de stadig overrisles af det iskolde Smeltevand fra de 
nærliggende Snedriver, er Jordens Temperatur for lav, til at 
der kan komme Fart i Planternes Udvikling; men naar Driven 
er smeltet bort eller i hvert Fald formindsket, naar Solen er 
kommen højere paa Himlen, og Vandet derfor bliver varmere, 
da kommer «Foraaret» for Kærene. Saalænge Oversvømmelsen 
i Kærene stod paa, bredte de allestedsnærværende blaagrønne 
Alger sig overalt paa Bunden af Vandet ; man lægger ikke syn- 
b Vanhøffen omtaler (Frühlingsleben in Nordgrönland, Verhandl. d. Ges. 
f. Erdkunde zu Berlin 1893, nr. 8 u. 9, Sonderabdruck p. 30), at en 
Saxifraga Aizoon allerede stod i Blomst ved Jtivdliarsuk 7 /b; dens 
Blomsterknopper havde overvintret og vare først nu komne til Udvikling. 
Vanhøffen nævner ikke, om den har staaet snebar om Vinteren ; det er 
derfor ikke sikkert, at dens Blomsterknopper — som han antager — 
have udholdt 20 — 40° Kulde. Arten staar vistnok altid snedækt om 
Vinteren. 
