301 
De hyppigst besøgte Blomster ere sikkert Salix arctica f. 
(især Fluer), Arctostaphylos og Vaccinium (især Humier). Humier 
iagttog jeg paa Gaaseland endnu 3000' (950 M.) o. H. 
Gand. H. Deichmann har meddelt mig følgende: «De 
vigtigste Blomsterfluer ere sikkert Rhamphomyia nigrita og 
R. hirtula , i alt Fald ses de hyppigst i Dryas og Rhododendron; 
begge Arter ere vist lige hyppige. I Salix arctica f. forekommer 
i Blomstringstiden en Del Fluer, vistnok især Syrphider og 
Calliphora grønlandica, af og til en enkelt Tachina ; Rhampho- 
myia- Arterne ved jeg aldrig at have set paa Salix. Thrips op¬ 
træder paa enkelte Steder i Mængde i Pileraklerne«. 
I det hele taget var det ikke almindeligt at se Insektgnav 
paa Planterne ; ved Hold with Hope vare dog næsten alle Bladene 
af Salix arctica f. stærkt forgnavede. 
I denne Sammenhæng kan det maaske nævnes, at Phy- 
Zopføs-Galler vare meget almindelige paa Pileblade; enkelte Gange 
saa jeg ogsaa Hunraklerne angrebne. Paa Røde 0 vare Frugter 
af Sedum Rhodiola stærkt angrebne af Phytoptus. 
V egetationsformationerne. 
Sammenligner man Vestgrønlands Vegetationsformationer 
med Scoresby Sunds, viser der sig adskillige interessante 
Forskelligheder, om det end maa indrømmes, at Forholdene 
i det store og hele ere temmelig ens. Angaaende de floristiske 
Enkeltheder henvises til Tabellerne i det følgende. 
Pilekrattene (se især p. 145 og 218). Kun et enkelt 
Krat paa Gaaseland (p. 272) svarede nogenlunde til de alminde¬ 
lige, fugtige Muldjords-Krat paa Vestkysten. Alle de andre 
Krat, jeg saa, udmærkede sig ved at voxe paa tørre, stenet- 
grusede Skraaninger, og Kraturterne havde som en Følge heraf 
et xerophilt Præg, der dannede den skarpeste Kontrast til Vest¬ 
kystens friskgrønne Kraturter. Krattene paa Disko naa endnu 
20 * 
