304 
Stof, har en tørveagtig Karakter, og mener, at Planterne i en 
saadan Jordbund — ligesom i Skandinavien — ere tilbøjelige 
til at forkrøble. Dette Forbold er muligvis ogsaa af Betydning, 
men dog næppe den vigtigste Faktor. 
Krat iagttoges til en Højde af c. 2000' (625 M.) o. H., 
og det skyldes sikkert kun Terrænforholdene, at de ikke gik 
højere til Fjælds (p. 231). De kræve Snebedækning om Vinteren, 
men blive tidligere snebare end Urtelien. 
Krat saa jeg ikke Øst for Gaaseland, o: c. 20 Mil indenfor 
Fjordens Munding. 
Urtelien findes i Scoresby Sund paa lignende Lokaliteter 
som i Vestgrønland э: paa fugtige, muldede Skrænter i Læ for 
Vinden, helst mod Syd. Den mest udprægede og frodigste 
Urteli, den p. 266 omtalte paa Gaaseland, havde dog Exposition 
mod Øst. 
Urtelien kræver tidligt og betydeligt Snedække; den første 
Efteraarsføhn dynger store Snemasser op over dens Planter 1 ). 
Her traf man de «sydligste», ømtaaligste Arter: Botrycliium 
Lunaria , Ranunculus afßnis, Veronica alpina , Alchemilla vulgaris , 
Potentilla maculata , Thalictrum alpinwn, Draba crassifolia , Hie- 
racium alpinum m. fl. Naar jeg paa Slædeturene i Maj-Juni ikke 
fandt Urtelier i Vestfjord og Gaasetjord, hidrører dette sand¬ 
synligvis fra, at de have været dækkede af Sne; maaske er dog 
Sommeren i det inderste af Fjordene for tør for denne Vege¬ 
tationsformation. 
Urteli iagttoges paa Gaaseland indtil c. 3000' (940 M.) o. H. 
Naar Sydskrænterne i de arktiske Egne altid have en meget 
rigere Vegetation end Skrænterne med Exposition mod de andre 
Verdenshjørner, skyldes det naturligvis først og fremmest Solens 
Indflydelse, paa mange Steder dog ogsaa Vinden. Den frem- 
0 «Those places, where the snow collects into the deeper drifts, are found 
to be the scene of the more luxuriant vegetation in spring.» Turner: 
Contributions to the natural history of Alaska 1886, p. 15. 
