306 
Heden kræver Snebedækning' om Vinteren, nogen Fugtighed 
og Læ, dog mindre end Urtelien. I Yderkanterne af Heden og 
paa Lokaliteter, der paa Grund af Terrænforholdene blive fejede 
snehare af Vinden, er Vaccinium uliginosum *micropliyllum frem¬ 
herskende (p. 237). 
Lynghede iagttog jeg til 4200' (1320 M.) o. H.; større, sam¬ 
menhængende Hedestrækninger dog ikke over 2500' (785 M.). 
Følgende Arter ere almindelige i den vestgrønlandske Hede 
^69—71° N. Br.), men mangle i Scoresby Sund: Alchemilla alpina , 
Saxifraga tricuspidata, Pedicidaris lanata, Loiseleuria proeumbens , 
Ledum palustre , Artemisia borealis. 
Dryas octopetala, Ar cto staphylo s alpina og Tofieldia coccinea, 
som ere sjældne eller mangle paa den tilsvarende Del af Vest¬ 
kysten, ere almindelige i Scoresby Sund. 
Fjældm arken indtager langt det største Areal af den 
isfri Del af Grønland og har overalt omtrent samme Præg. Paa 
beskyttede Lokaliteter, i Urer, paa Afsatser paa bratte Syd¬ 
skrænter og lignende Steder, hvor der er Læ, ere Individerne 
kraftige og rykke tættere sammen. Paa vindaabne Lokaliteter, især 
saadanne, der om Vinteren ere snebare, og hvor Planterne derfor 
ere direkte udsatte for Vindenes voldsomme Angreb hele Aaret 
igennem, ere Individerne (ikke blot Fanerogamer, men ogsaa 
Kryptogamer) forkrøblede, afsvedne og dræbte paa Vindsiden, 
sætte faa eller ingen Frugter og staa overordentlig spredt. I 
Scoresby Sund er Føhnen — som nævnt — den eneste Vind, 
der blæser med betydelig Kraft, paa Kystlandet er Nordenvinden 
overvejende. 
Føhnen s store Betydning for Vegetationen i de grøn¬ 
landske Fjorde er hidtil ikke bleven tilstrækkelig paaagtet (jfr. 
p. 162). Rosenvinge har 1 ) omtalt dens Indflydelse paa Krat¬ 
vegetationens Udbredelse i Tunugliarfik-Fjord, og naar Berg- 
j Geografisk Tidsskrift, Bd. 10. 
