440 
de helt ind til Midtspalten, paa den midterste Tredjedel vige 
de ud fra denne, saaledes at der om Centralnodus fremkommer 
et stribefrit Rum af Form som et uregelmæssigt Kors, hvilket 
giver dette Parti af Skallen et ejendommeligt oprevet Udseende. 
25 Is. 31 PI. 
Obs. Jeg har været noget i Tvivl om, hvorvidt denne Form virke¬ 
lig repræsenterer en egen Art eller mulig skulde være en Variant 
af Stauroneis Finmarchicha (Cl. & Grun. ark. Diat., Tab. III, 63), 
hvorfra den ene afviger noget i ydre Kontur, men stemmer i Stør¬ 
relse, Stribernes Retning og Antal. Da jeg imidlertid ikke har 
kunnet erkjende det , blanke Rum som et virkeligt Stauros, har jeg 
meent at burde opstille den som selvstændig Art. 
Stauroneis. 
110. Stauroneis aspera (Ehr.), var. intermedia Grun. (Grun. 
Fz. Jos. L. Tab. I, 29). 
10 Is, 25 Is. H. H. 
Geogr. Udbr. Nordlige Polarhav. Cap Horn. 
111. S. Spicula Hickie. (V. H. Syn. Tab. IV, 9). 
7 Is, 16 Is, 25 Is. 31 PI. 
Geogr. Udbr. Fortrinsvis i de koldere Have. 
112. S. pellucid a Cl. (Cl. Vega Exp., Tab. XXXV, 10). 
Geogr. Udbr. Cap Wankarema. 
var cuneata m. Tab. nost. V, Fig. 59. 
var. pleur osigmoidea m. Tab. nost. V, Fig. 63. 
var. contracta m. Tab. nost. V, Fig. 62. 
Varianterne, der turde være tilstrækkelig karaktiserede gjennem Af¬ 
bildningerne, forekomme blandede med Hovedarten. 
7 Is, 16 Is, 25 Is. 31 PI. 
113. S. polyinorpha Lgstdt. (Lgstdt. Spetsb. Tab. 1, 12). 
7 Is. 43 c. 
Geogr. Udbr. Spredt i Europa. Spitsbergen. 
