32 Levandet; Verijuotikkaan levenemisestä Suomessa. 5. X. 1907, 



lahdessa, Riihilahden selän perukassa, toisen (17 p. heinäk.) 

 kaupungin luona olevassa matalassa lahdessa. Molemmat ve- 

 det ovat Vuoksen lahtia. Edellisessä paikassa laji esiintyi he- 

 vosjuotikkaan ja kotiloitten (Limncea, Paliidina, Planorhis) 

 seurassa pehmeällä rannalla, jossa oli rikasta vesikasvillisuutta, 

 ruovistoa, lumpeita y. m. Saraanluontoinen on jälkimäinen- 

 Ivin lahti. 



R,:lle on ilmotettu, että Pälkjärvestä myytiin juotikkaita 

 Sortavalaan. 



Venäjän Karjalassa laji myös on ilmotettu löytyväksi. 

 V. 1868 ilmestyneessä teoksessaan (2) Aänisj arven eläimistöstä 

 Kessler kertoo, että verijuotikas luotettavien henkilöitten il- 

 motuksien mukaan tavataan Aunuksen kuvernementin suo- 

 vesissä, ja että se A. K. Güntherin todistuksen mukaan on 

 levinnyt Aänisjärven pohjoispäähän saakka Povenetsin ympä- 

 ristöön. Ohimennen mainittakoon, että Plotnikowin (4) luet- 

 telossa Pietarin eläintieteellisen museon juotikaskokoelmasta 

 ei kuitenkaan mainita mitään löytöpaikkaa Venäjän Karjalasta 

 tai pohjoisesta Venäjästä yleensä. 



Yleensä käy siis edellisestä selville, että verijuo- 

 tikas on levinnyt maamme etelä- ja keski-osissa Kuo- 

 pioon eli noin 63° pohj. lev. saakka. Suotavaa olisi muu- 

 ten saada lisätietoja sen mahdollisesta esiintymisestä vieläkin 

 pohjoisemmassa samaten kuin sen yleisyydestä ^) nykyaikana 

 levenemisalueensa eri osissa. 



Kirjallisuus. 



1. R(abbe), F. J.. Oni tillgängen pa blodiglar i Finland. Notisblad 

 för läkare och pharraaceuter. Helsingfors 1858. N:o 6. 



1) Rein holm sanoo tutkimuksensa j'lipäätenosottavan, että laji tavataan 

 epäilemättömästi vähintäin 33:ssa lammessa ja vesistössä, hyvin todennäköi- 

 sesti ll:ssä muussa vedessä ja jonkinlaisen todennäköisyyden mukaan 9:ssä. 

 Karjala ja Viipurin lääni jäivät häneltä tutkimatta, mutta arvelee, että suurin 

 runsaus tavattaneen Hämeessä ja Satakunnassa. 



