4 Harry Feåerley, Carl von Linné. 



torde vara känd, och ett flertal dessutom för icke länge sedan 

 varit i tillfälle att vid Vetenskapssocietetens årshögtid höra ett 

 föredrag om Linné, är det icke någon lätt uppgift att utan att 

 verka tröttande och upprepa, hvad som tusen gånger tillförene 

 sagts och är allmänt kändt, inom ramen af ett kort föredrag 

 söka sammanfatta någon del af Linnés verksamhet. Jag har 

 därför tänkt mig, att det måhända uti denna krets, som väl 

 till öfvervägande del består af personer med intresse för den 

 botaniska och zoologiska vetenskapen, kunde vara på sin plats att 

 beröra det inflytande Linné haft på naturvetenskaperna och 

 den riktning de efter honom inslagit. Jag skall härvid försöka 

 att ställa mig på den nutida utvecklingslärans och den mo- 

 derna biologins ståndpunkt, icke för att jag skulle anse, att 

 hvarje naturvetenskapsman skulle böra bedömas uteslutande 

 på grund af den ställning han intagit till descendensteorin 

 eller det mått af arbete, med hvilket han medvetet eller omed- 

 vetet bidragit till dess framträdande, utan emedan det är just 

 i sitt förhållande till den då ännu knappt anade utvecklings- 

 läran, som Linné på senare tid blifvit angripen af ett antal 

 botanister och zoologer, bland hvilka några t. o. m. velat gå 

 så långt, att de frånkänna honom alla förtjänster, ja påstå, att 

 hans verksamhet för den egentliga vetenskapen varit till föga 

 gagn och rent af tillbakahållit kunskaperna om växternas och 

 djurens innersta väsen för kännedomen om deras yttre former. 



Innan jag emellertid går att bemöta dessa angrepp, vill 

 jag i korthet redogöra för de verk af Linné, som alltid skola 

 tillförsäkra honom en af de främsta platserna i naturvetenska- 

 pernas historia. 



Vid tiden för Linnés första uppträdande på den veten- 

 skapliga arenan voro såväl inom zoologin som botaniken rätt 

 oklara begrepp om de systematiska enheterna rådande. Man 

 särskilde visserligen en hel mängd former, hvilka man äfven 

 benämnde arter, men detta artbegrepp var mycket dunkelt och 

 närmast att förlikna vid slag eller sort. Ray var den förste, 

 som formulerade begreppet art, då han sade, att individer, som 

 härstamma från samma frö, tillhöra samma species, och att for- 

 mer af olika species icke kunna uppstå ur hvarandras frö. 

 Linné uttryckte samma tanke i sin korta definition: Det 



