130 Brenner. 4. IV. 1908. 



del af de djuptandade R. virens Himitata Matss. och R. vi- 

 rentiformis *coUinalis Matss. samt de grundtandade R. virenti- 

 formis *Matssonii var. laetula Almqv. och var. finmda Almqv., 

 hvaremot de glaucescenta R. glcmca VilJ. och R. glauciformis 

 Almqv. ännu ej på denna ort af mig anträffats, 



Geranium silvaticum L. i Ingå skärgård. Som bekant 

 har Geranium silvaticum bland andra växter hos oss (Medde- 

 landen af Soc. pro F. et Fl. Fenn., 18, p. 264) stämplats som 

 litorifob, d. v. s. skyende hafvets grannskap. I anledning häraf 

 omnämnde jag i nämnda Medd. 29, p. 25, dess förekomst vid 

 hafsvikar i Ingå. Under senaste sommar blef jag ytterligare 

 i tillfälle att bevittna dess ymniga uppträdande i samma soc- 

 kens skärgård, där den t. ex. på ön Nötö, såväl i lund som på 

 äng, visade en verklig profkarta på den föränderlighet den 

 med afseende å sina blommors färg och storlek kan vara under- 

 kastad, sålunda tillika ådagaläggande huru väl den här i hafvets 

 omedelbara närhet trifves och åt olika håll förmår utveckla 

 sig. Jag tager mig häraf anledning att för Sällskapet fram- 

 lägga några prof härpå. 



Med afseende å blommornas storlek förekomma här tre 

 olika slag: stora, med kronbladen 2 V2 ^3 gånger längre än 

 fodret, små, med omkr. dubbelt längre kronblad än foder^ 

 f. mi7i07'iflorum, samt mycket små, med kronbladen ungefär af 

 fodrets längd, f. parvifiorum. Hvad färgen vidkommer, växlar 

 den i olika grader, från mörkt röd violett genom ljusare röd- 

 violett, nästan rosenrödt och svag röd skiftning till rent hvit. 

 Den förstnämnda förekommer här såväl hos de storblommiga 

 som hos f. minoriflorum, ofta orätt benämnd var. parvifiorum 

 Post, den ljusare violetta nyansen hos de storblommiga, den 

 rosenröda hos f. minoriflorum, samt den svagt rödskiftande och 

 den hvita hos de storblommiga och f. parvifiorum, den senare 

 motsvarande den rätta var. parvifiorum Post. Af dessa färg- 

 variationer synes den rosenröda och den storblommiga hvita 

 vara de, som minst ofta anträffas, den sist nämnda, var. alhi- 

 florum Blytt, enligt exemplar i Universitetets samlingar förut 

 insamlad endast i de nordligaste och ostligaste trakterna af 

 vårt flora-område, Kemi lappmark, Suomussalmi och Petro- 

 savodsk-trakten i Olonets-Karelen, samt dessutom i Sotkamo. 



