132 Sundvik, Biologiska iakttagelser i afseende a humlorna. 4. IV. 1908 



denna gång en haltstation för ortens humlor. Afståndet från 

 berget till ängen var helt kort, omkring 6 meter. På grund 

 däraf befann sig på denna sida blott denna enda haltpunkt. 

 Tiden var sen, slutet af augusti, en mängd honhumlor hade 

 redan redt sitt vinterkvarter, och antalet af arbetshumlor var 

 starkt decimeradt. Vägen undersöktes af mig den 27 och den 

 31 augusti. Den 27 besöktes stället på 28 minuter af 50 hum- 

 lor, tidtals af 2 och 3 samtidigt. Närvarande var min son 

 O do Sundvik. Den 31 följde mig lyceist Toivo Anders- 

 son. På de 4 första minuterna besöktes grenen denna dag af 

 18 humlor; observationstiden var inalles 14 minuter, och på 

 hela denna tid besöktes den torra grenen af 34 humlor. Som 

 synes kunde stundom på några minuter lika många humlor 

 visa sig som annars under fierfaldigt längre tid. Dessa obser- 

 vationer gjordes omkring klockan 10 — 11 f. m. På eftermid- 

 dagen syntes blott ett fåtal ^). — Ett par tiotal svalor voro 

 på ifrig jakt efter de öfver berget flygande humlorna. Så 

 godt som de flesta af humlorna flögo öfver berget söderut, 

 ett fåtal i motsatt riktning. Vid denna tid af året är det ock 

 naturligt, att dessa djur senare än annars begifva sig ut från 

 sina bon till betesmarkerna. Mot slutet af observationstiden 

 kunde flera minuter förgå, utan att några humlor syntes. 



Vid ett besök den 8 september i Djurgården invid Hel- 

 singfors fann jag ett ställe, som syntes mig synnerligen lämp- 

 ligt som observationsplats i och för upptäckt af humlevägar, 

 nämligen trakten söder om växthuset och strax väster om den 

 väg, som leder till stora genomfartsvägen. Under en half 

 timme såg jag här 4 humlor, som alla följde samma allmänna 

 stråt och besökte en bar jordfläck och roten af tvenne omkring 

 5 meter från hvaraudra belägna tallar. Här var således en humle- 

 väg, frekventerad blott af det fåtal arbetshumlor, som numera 

 på denna trakt återstod. 



Jag har (dock med frågetecken) i en föregående uppsats 

 (Medd. Soc. pro Fauna et Fl. Fenn. 32, sid. 115) uttalat, att 



') Den första dagen var mulen ; dock var det uppehållsväder, ehuru det 

 i allmänhet denna tid regnade. Den 31 aug. var det mest solsken, något blå- 

 sigt. Som bekant äro såväl regn som blåst och drag högeligen oangenäma 

 för humlorna. De hvila under sådana förhållanden helst i sina bon. 



