90 Sundvik. — Frey. 5.XTI. 1908. 



fullständigt skilja cellerna från kärnor och skal. Vid torkning af 

 cellerna blef massan hård, svårpalveriserbar och af brun färg. 



En analys visade, att massan innehöll fosforsja^a i mängd, 

 icke i fri form. utan åtminstone till största delen i organisk 

 ägghviteförening. Två analyser gåfvo i medeltal 0,2 7o P2 O.i» 

 sålunda en synnerligt stor mängd fosfor. 



Men äfven en annan upptäckt gjordes. De kärnor, som 

 jag funnit i fågelmagarna, voro i själfva verket kärnor af denna 

 växt. De föraktade och af oss förbisedda frukterna utgöra 

 sålunda en sannolikt viktig beståndsdel i åtminstone våra höns- 

 fåglars föda, i det de lämna åt dessa den viktiga fosforsyran 

 och därjämte kväfvenäring. 



En annan sak blir väl svår att förklara: Huru kunna 

 dessa växter frän den vanligen blott af sand bestående mar- 

 ken samla en sådan mängd fosforsyra? Att rötterna tränga 

 tämligen djupt är väl bekant, men sanden anses ju i allmän- 

 het vara synnerligen fosforfattig. 



Jag har velat anföra denna för såväl djur- som växtfy- 

 siologin viktiga omständighet. 



Student E,. Frey lämnade följande meddelande: 



Finlands Sarcophag-a- och Onesia-arter, 

 bestämda af J. Villeneuve. 



Likasom jag tidigare publicerat en förteckning öfver en 

 del anmärkningsvärda anthomyider (Medd. Soc. Fauna Fl. 

 Fenn. 34, 1908, sid. 117—122), vill jag i det följande gifva en 

 sammanställning af våra Sarcophaga- och Onesia-BxievB utbred- 

 ning, sådan den framgår af mig tillgängligt material. Härvid 

 har jag begagnat mig af det i våra zoologiska samlingar före- 

 fintliga Sarcophaga- och One^m-materialet såväl som af min 

 egen samling. Detta material har under åren 1902 (Universi- 

 tetets samling) och 1908 (min egen samling) blifvit bearbetadt 

 af doktor J. Villeneuve i Rambouillet. 

 Genus Sarcophaga Meig. 



1. S. carnaria L. — .4/; Moberg; Jomala o. Lemland, 

 Forsius; Sund, Saltvik, Finnström, Geta, Hammarland o. Lem- 



