5. XII. 1908. Collin, E. paucistainineiis v. Drouetii f. stag-nalis. 107 



Af birötternas längd kan man lätt bilda sig en föreställning 

 om stjälkens och grenarnas riktning, i det att birotens längd 

 noga bestämmer hvarje bladfästes af stjälken höjd ifrån bott- 

 nen, hvarjämte blomskaftens längd noga angifver den öfversta 

 eller nästan vågräta stjälkdelens afstånd ifrån vattenytan. Hos 

 f. fluviatilis är stjälken däremot mera upprat eller upprät-upp- 

 stigande. Hos formen från Savijärvi äro vidare blomskaften 

 i allmänhet märkbart kortare än hos f. fluviatilis, hos hvilken 

 de äro 6—10 cm långa. Hos formen från Savijärvi äro dess- 

 utom sänkbladen kortare skaftade och deras flikar något kor- 

 tare än hos f. fuviatilis, hvarjämte de öfre sänkbladens flikar 

 hos den förra formen äro styfva, starkare utspärrade och trögt 

 sammanfallande vid växtens upptagning ur vattnet samt lju- 

 sare gröna, hvarigenom dessa i viss mån påminna om var. a 

 typicus. — Nötterna äro hos formen från Savijärvi upptill på 

 den mot sprötet vända sidan mindre tillspetsade mot sprötets 

 bas än hos f. fluviatilis. Därtill kommer, att nötterna hos for- 

 men från Savijärvi äro tydligare kantade eller kölade på rygg- 

 sidan än hos någon annan form af R. paucistaminei formkrets 

 (ehuru ej så starkt som hos R. Bauäotii och R. hederaceus). 

 Om också några af dessa kännetecken möjligen kunna anses 

 vara af lokala omständigheter beroende, såsom bladflikarnas 

 relativt mindre längd i förhållande till deras längd hos f. flu- 

 viatilis, så har i alla fall växten från Savijärvi ett så egendom- 

 ligt och från den vanliga formen af var. ß Drouetii eller f. flu- 

 viatilis afvikande utseende, hvarförutom den i vissa afseenden 

 något närmar sig var. y eradicatus^ att den med fullt skäl kan 

 uppföras som en särsk\]d iovm ?if R.j^aucistamineus ysi,r. ß Drou- 

 etii, åt hvilken jag tills vidare ville föreslå namnet f. stag- 

 nalis, i motsats till den förut kända bäckformen eller f. fluvia- 

 tilis, så mycket mer som f. stagnalis förekommer med samma 

 karaktäristiska utseende på flere spridda ställen i den nämnda 

 sjön. Något exemplar af densamma med flytblad har jag tills 

 vidare ej varseblifvit. Hvad i öfrigt beträffar f. stagnalis, sä 

 innehålla karpellsamlingarna, hvilka hos densamma liksom hos 

 alla arter af undersläktet Batrachium äro runda, 18 — 27 kar- 

 peller. Sänkbladen äro på den öfre, mera vågräta delen af 

 stjälken, från hvilken blomskaften utgå, betydligt mera när- 



