13. V. 1909. Ordförandens årsberättelse. 239 



nat öfver vissa svårbestämda släkten, särskildt Cuscuta, Ruhus 

 och Rumex.^'' 



Det återstår mig ännu att ägna några ord åt den mans 

 minne, som af alla de aflidna hunnit uträtta mest också för 

 vårt lands naturalhistoria, om det ock skett utanför dess grän- 

 ser och endast medelbart. Friedrich Theodor v. Koppen var 

 under större delen af sitt lif bibliotekarie vid kejserliga offent- 

 liga biblioteket i Petersburg och ägnade sig tidigare åt under- 

 sökningar i själfva naturen, mest entomologiska. Men hans 

 ^tora litteraturkännedom och tjänsteställning orsakade, att 

 han efter hand upptog djur- och växtgeografiska och biblio- 

 grafiska frågor till bearbetning. Hans hithörande skrifter, sam- 

 manställda med stor detaljkännedom, beröra B^^sslands vedväxter 

 och de djurarter, som äro beroende af skogen, ekorre, älg, 

 bison, hjort, råbock; häri redogöres icke blott för deras före- 

 komst, utan också för anmärkningsvärd icke-förekomst i vissa 

 trakter. Rysslands skadliga insekter samt gräshopporna be- 

 handlas i andra arbeten. Hans lifsuppgift blef dock Biblio- 

 theca Zoologica Rossica, ett utomordentligt samvetsgrant bib- 

 liografiskt verk, som tagit i anspråk decennier. I detta upp- 

 tagas äfven arbeten, som beröra vårt land, hvilket han flere 

 gånger besökte. Han vistades här synnerligen gärna, dels i 

 Helsingfors och dels i Viborg, dit intima familjeband förde 

 honom. Vid naturforskaremötet i Helsingfors 1902 preside- 

 rade han i zoologiska sektionen, då förra hälften af Bibliotheca 

 Zoologica Fennica öfverlämnades åt gästerna. Tyvärr led han 

 af ohälsa under sina senare år, men hade dock fröjden att se 

 sitt verk fullfärdigt, om också ej färdigtryckt. Han afied, 

 74-årig, i Petersburg den 6 juni 1908, och vårt Sällskap har 

 skäl nog att vörda hans minne. 



Till sist ber jag att få uttala mig om några frågor, som 

 ingalunda särskildt kräfva plats i denna årsberättelse, men 

 hvilka dock, såsom uttryck af min personliga uppfattning utaf 

 Sällskapets mål och medel, för ögonblicket icke heller äro 

 främmande därför. 



Under en lång tid har ordförandeskapet varit mig anför- 

 trodt, och jag har efter förmåga sökt motsvara förtroendet. 



