13. V. 1909. Ordförandens årsberättelse. 251 



äro jämförelsevis små? Måhända vore dessa dock mindre in- 

 tressanta. Men med full visshet vore växternas allra yngsta 

 stadier värda betydligt mera undersökning i naturen. Man 

 har många gånger för oss uppvisat märkliga former, ja hela 

 formserier, där frukten har olika utseende hos s. k. kritiska släk- 

 ten och mikrospecies, samt däraf dragit slutsatser om arternas 

 systematiska begränsning och förvantskap. Men månne ej 

 också de tidigaste ört- och hjärtbladen kunde äga dylikt 

 värde eller ge ledning, om ock för andra frågors afgörande? 



I detta afseende tillåter jag mig här inskjuta en parallel- 

 tanke på djurens utvecklingsstadier. De flesta af oss veta att 

 de tidigare embryonalstadierna, och sedermera metamorfossta- 

 dierna, spela en stor roll vid utredandet af gruppers eller ar- 

 ters förvantskap. Jag behöfver blott hänvisa till den kända 

 biogenetiska grundlagen samt till de på sitt sätt lärorika 

 cenogenetiska företeelserna. Särskildt ha våra morfologiskt 

 intresserade entomologer i noggrannaste detaljer studerat lar- 

 vens yttre omgestaltning vid alla dess hudömsningar (Tricho- 

 ptera, en åe\ Lepidoptera, Blaita, epheraerider, acarider); de ha 

 därvid funnit vissa lagbundenheter och några märkliga undan- 

 tag samt ådagalagt, att finska individer af en del arter förhålla 

 sig annorlunda än de i mellersta Europa, — olikheter, hvilka 

 äro fullt lika värda uppmärksamhet som olikheter i fruktens 

 och fröets form m. m. hos växternas mikrospecies. 



Månne nu ej likaledes de tidigaste bladen hos växterna, 

 ja t. o. m. hjärtbladen, skulle ge allehanda vinkar? Jag tror 

 dock att denna fråga hos oss är föga undersökt. 



Visserligen skulle kännare af frönas utseende med ledning 

 af redan nu förefintliga samlingar kunna känna igen ett stort antal 

 arter. Men föga nog finnas alls några samlingar, ens utaf våra 

 allmännaste fröväxter, i deras allra tidigaste gestalt, med hjärt- 

 blad, ett eller två groddplantsblad. Af egen erfarenhet känner 

 jag att de flesta, som sågo en ung Saxifraga granulata-^ViitMv, 

 trodde det vara Chrysosplenium : och märkligt nog kände in- 

 gen enda vare sig frö eller plantor af vår plebejiska potatis. 

 Själf har jag funnit, att äfven vanligt ogräs kan vara lärorikt; 

 jag gladdes nämligen för kort tid sedan åt att några i en kruka 

 uppväxande små plantor tycktes vara af blåsippa, men fann snart 



