80 Linkola. — E. Reuter. — Häyrén. — Lindberg. 2. IV. 1910. 



noon kuuluvien Kassorin ja Söderholmin rannoilla. Viime 

 kesänä, jolloin elokuun lopulla hän oleskeli muutamia päi- 

 viä Paraisissa, huomasi hän sen esiintyvän paljoa runsaam- 

 min kuin edellisenä kesänä, jopa aivan hävittävänä. Nuo 

 kauniit, tiheät murtovesi-ruovikot Kassorin, Söderholmin ja 

 Muddaisiin kuuluvan Östernäsin rannoilla olivat paikotellen 

 aivan surkean näköiset. Noin runsaasti esiintyessään saa 

 se aikaan joltisenkin vahingon pikkueläjille, joiden on ta- 

 pana leikata ruokoa talveksi elukoilleen. Karja ei paljoa 

 välitä nokivarsien sekaisesta ruo'osta ja sitäpaitsi on leik- 

 kuutyö hyvin kiusallista, leikkaajan kädet ja vaatteet kun 

 käyvät aivan „nokisiksi". Rahvaan kertomusten mukaan on 

 sieni ennenkin esiintynyt paikkakunnalla, milloin runsaam- 

 pana milloin vähempivaltaisena. Eräs vanha vaimo kertoi 

 sitä hänen lapsuudessaan löytyneen Kemiössä ja löytynee 

 vieläkin. Olisi hauska saada lisätietoja sen levenemisestä. 

 Kovin harvinainen ei se ainakaan Turun saaristossa näytä 

 olevan. 



I anledning af ofvanstäende meddelande anförde doktor 

 Enzio Reuter, att han i stor mängd anträffat nämnda t/s^i- 

 lago-SLvt i augusti 1905 vid Ersby i Pargas. 



Fil. kand. Ernst Häyrén hade omkring år 1900 obser- 

 verat samma art sparsamt uppträda i västligaste delen af 

 Snappertuna skärgård. 



Doktor Harald Lindberg redogjorde i ett längre an- 

 dragande för sina fortsatta undersökningar af i hafvet af- 

 satta aflagringar inom Satakunta. Vid bearbetning af talrika 

 gyttje- och lerprof hade bl. a. påträffats frukter af Rappia 

 rostellata, R. brachypus, Zannichellia pedicellata, blad af Po- 

 tamogeton Panormitanus i trakter, hvilka nu ligga ända till 

 cirka 60 m öfver hafvet. Såsom särskildt anmärkningsvärd 

 framhölls förekomsten af den tidigare hos oss ej påvisade 

 saltvattendiatomaceen Rhizosolenia calcar avis, hvilken an- 

 träffats såväl i Nakkila som Panelia socknar. Denna marina 

 planktonform förekommer numera ej vid våra kuster, utan 

 är inom Östersjön inskränkt till dess sydligaste del. 



