rinen, hvis Berettigelse til at ansees som et selvstændigt Mineral 

 har været tvivlsom, dog uden Tvivl maa ansees som et saadant. 

 Til at støtte denne Antagelse bidrager især den Maade, hvorpaa 

 Saphirinen findes sammen med Spinel og et ikke for beskrevet, 

 magnesiaholdigt Silikat. 



Afhandlingen sluttes endelig med en Undersøgelse af et 

 nyt, titansyreholdigt Mineral fra Kaersut i Umanaks-Fjorden, som 

 optræder der paa Spalteudfyldninger i en stærkt olivinholdig 

 Basalt. 



I. Kangerdluarsuk og Tunugdliarfik. 



1. Hïnkit. 



Dette Mineral har jeg tilladt mig at give Navn efter den fhv. 

 Direktør for den kgl. grønlandske Handel, Dr. Bin к, hvem 

 Grønlands Geologi og Geographi skylder saa overmaade meget. 



Mineralet findes krystalliseret sammen med Arfvedsonit, Ægi- 

 rin, Eudialyt, Lithionglimmer, Steenstrupin, o. s. v. ved Kanger- 

 dluarsuk. Farven er gulbrun. I tynde Splinter er Mineralet 

 gjennemskinnende, men tidt ere Krystallerne angrebne paa Over- 

 fladen og et Stykke ind efter, og Strukturen bliver i saa Fald 

 jordagtig og Farven helt straagul. Glandsen er i frisk Tilstand 

 Glasglands paa Gjennemgangen. Fedtglands paa Bruddet. Haard- 

 heden = 5, Vægtfylden ved 18° 3.46 M ; den bestemtes paa fint 

 Pulver. 



Forhold for Blæserøret. En lille Splint smelter nogen- 

 lunde let til en mørk glindsende Kugle og blærer sig derved 

 meget stærkt. Man kan ved dette Forsøg paa en ret nem 

 Maade eftergjøre en lignende Struktur- og Farveforskjel som den 

 mellem Obsidian og Pimpsten. Tager man nemlig Platintraaden 

 hurtigt ud af Flammen, medens Perlen just blærer sig dygtigt, 

 vil man efter Afkjøling se en blank, sort Perle, der bærer en 

 porøs, hvid Udvæxt. Denne sidste smelter øjeblikkelig sammen 



') Ifølge K. .1. V. Steenstrups Bestemmelse. 



