16 



Glimmerskifer. Lagene have et stærkt Fald, 60° — 90° og stryge 

 omtrent retv. V. — 0. Paa Grændsen mod Gnejsen er der ud- 

 skilt tynde Kvartslag, der indeholde ubetydelige Mængder af 

 Kobberkis og Kobbergrønt. Andre Lag bestaa næsten ene af 

 Feldspath (især en graagrøn , stribet) og heri findes Molybdæn- 

 glands, Granat- og større Hornblende- Krystaller. Paa Spalter, 

 der ere udfyldte med Kalkspath, haves smaa Feldspath- og Horn- 

 blende!?)- Krystaller med et smeltet Udseende. Saphirinen findes 

 dels i smaa, elliptiske, graa eller lyseblaa Masser i Glimmer- 

 skiferen og dels i mere uregelmæssige, mørkere blaa Punkter i 

 Anthophylliten. 



Forgjæves søgte jeg efter Krystalflader. 



Hvad der især tiltrak sig min Opmærsomhed, var den Over- 

 gang, der syntes at være mellem Saphirinen og store, tunge, 

 djærve, i Stregen berlinerblaa Masser, der bragte Tanken hen 

 paa Spinel. Endvidere fandtes et graahvidt, straalet Mineral, 

 der mindede om Cyanit. Da Saphirinens Selvstændighed som 

 Mineral ikke er ubestridt, idet den snart er bleven henført til 

 Cyanit 1 ), snart til Spinel 2 ), gjorde jeg mig Umage for at til- 

 vejebringe et saa charakteristisk Materiale som muligt, for at faa 

 det Spørgsmaal afgjort, om Saphirinen bør henføres til det ene 

 eller det andet af disse Mineralier, eller om det er et selvstæn- 

 digt Mineral. Det Indtryk, jeg paa Stedet fik, gik nærmest i 

 den Retning, at der fandtes Overgange mellem den formentlige 

 Cyanit (Kornerupin) og Spinellen, men dels mine egne senere 

 Undersøgelser, og især Lorenzens nedenfor meddelte kemiske 

 Analyse, vise formentlig klart, at der ingen saadanne Overgange 

 findes, og at Saphirinen altsaa er et selvstændigt Mineral.» 



At Saphirinen paa Grund af sin aldeles enestaaende ringe 

 Kiselsyremængde maatte indtage en noget usikker Stilling i 

 Mineralsystemet, var ganske naturligt, selv om den i sit Ydre 



J ) Se saaledes Fischer: Kritische mikrosk.-min. Studien 1ste Fortsetzung, 



S. 58. 

 ! ) Rammelsbergs Mineralchemie, 2te Aufl., S. 687. 



