9 t) 



for løbende Strøm om Sommeren , hvilket altsaa kun kan for- 

 klares ved, at Fjordene og det varme Atlanterhav til andre Tider 

 ere i Forbindelse med hinanden. 



Det er ogsaa indlysende, at Isens Optræden i større eller 

 mindre Mængder paa den ovennævnte Strækning maa paavirke 

 Temperatur og Saltholdighed. 



Nordfor Godthaab maa Forholdene antages mere stabile, 

 om end ogsaa Vestisens tidligere eller senere Opbryden fra 

 Kysterne maa spille en Rolle; jeg skal saaledes nævne som 

 Tegn paa megen Stabilitet Serierne Nr. 7 og Nr. 65, hvoraf den 

 første er tagen i 1884, den anden i 1886. 



Endelig maa nævnes den betydelige Indflydelse, som 

 i gj en ne m Vejrliget udøves paa Lagene nærmest 

 Overfladen; i en kold og regnfuld Sommer, hvor Himlen som 

 Regel er overtrukken, tilføres dem saagodt som ingen Varme 

 ved Solens Straaler, om dette end sker Noget ved Berøring med 

 den over Havet hvilende varmere Luft. Anderledes stiller det 

 sig i en god Sommer, hvor Himlen er skyfri, stille eller kun 

 svage Vinde ere fremherskende, og hvor Solen altsaa i en vis 

 Del af Aaret for en længere Tid uhindret virker i Døgnets 24 

 Timer; det kan exempelvis anføres, at naar man med 283 be- 

 tegner den Varme, som Solen den 21de Juni i en Tidsenhed 

 sender en Fladeenhed under Æquator, bliver det tilsvarende Tal 

 for en Fladeenhed ved Nordpolen 360, ved 70° N. Br. 362 og 

 ved 60° N. Br. 35Ü 1 !. Denne Overflades Paavirkning fremgaaer 

 ogsaa af Profilerne Tavle IV. 



For at kunne paavise T emperaturfo randringen i det 

 samme Aar toges paa Hjemtouren i 1889 Serie Nr. 89 i den 

 Formening, at den faldt aldeles sammen med Serie Nr. 71, hvad 

 der ved senere Pladsbestemmelse viste sig kun at være Tilfælde 

 for Bredens Vedkommende, hvorimod Længden differerede 6'. 

 Forsaavidt man kan se bort fra denne Forskjel, viser Serie Nr. 89, 



l ) Adam Paulsen: Meteorologi og Jordmngnetisme. S. 4. 



