150 



at man med Rette har anseet den for at være en stationær 

 Bræ, eftersom dens Beliggenhed i det væsentlige er den samme, 

 som er angivet paa det af Kapitain Jensen i 1878 optagne 

 Kaart 1 ). 



Saavel om «Frederikshaabs Isblink», som om de geografiske 

 Forhold i den i 1890 opmaalte Strækning har Premierlieutenant 

 Bloch i sin Rejseberetning tilstillet Kommissionen efterfølgende 

 Oplysninger. 



Terrænet foran Frederikshaab Isblink kan man passende dele 

 i: yderst — l U — Va Mil fra Isranden — en Række Øer, 

 der paa et Par Steder er afbrudt ved store Mellemrum; der- 

 næst Lersletten, hvis inderste Del falder tør ved Lavvande, 

 og endelig Landet op til I sb linken, hvis ydre Del bestaar 

 af Smaaøer, mellem hvilke Lersletten breder sig og kun ved 

 Højvande overskylles af Havet. Allerede ved de yderste Øer er 

 Vandet stærkt leret, og en Fjerdingvej fra Forlandet er der saa 

 grundt ved Lavvande, at man ikke uden Vanskelighed kan finde 

 Vej ind til Yderøerne. Leret i Sletten er meget haardt og fint, 

 nærmest hvad man kalder «Slik». 



Forlandet bestaar af Gnejs og hæver sig intet Sted over 

 200' over Havets Overflade; det er overalt oversaaet med gamle 

 Moræner, hvis finere Bestanddele ere bortskyllede, saa at kun 

 de store afrundede Sten ere tilbage. Brede Elvlejer vidne om 

 de mægtige Strømme, der om Sommeren komme fra Isen 2 ). 

 Et tykt Vegetationstæppe med større Piletræer strakte sig lige 

 ind til Morænen foran selve Isranden, saa at denne i lauge 

 Tider ikke kan have havt nogen tilbagegaaende Bevægelse. 



Der fandtes kun een Hoved- Endemoræne, der laa tæt op til 

 Isens Rand , og kun et enkelt Sted fandtes der paa et kort 

 Stykke to Moræner med et Mellemrum af HO'; den yderste var 



') «Meddelelser om Grenland ■ I, Kaart C 



2 \ Expeditionen besogte nemlig delte Sted i Slutningen at' Maj. 



