173 



ikke er nogen Anledning til at betragte disse nordligst boende 

 Stammer som Rester af en ældre Befolkning, der ere dege- 

 nererede paa Grund af ugunstige lokale Forbold, og det frem- 

 gaar da ogsaa af talrige Hejsendes Beretninger, at disse «arctic 

 hig b landers» ingenlunde kunne anses for degenererede i 

 fysisk Henseende. Det vil saaledes erindres , at dette Navn 

 stammer fra Højskotten John Ross, som dermed vilde be- 

 tegne dem som særligt kraftige og velbyggede Eskimoer, og 

 senest har Nord en skjold skildret dem som «ganska kraftiga 

 gestalter», idet han tilføjer, at «de runda solbrända kinderna, de 

 slarka undersätsiga gestalterna vittnade nogsamt om styrka, 

 friskbet samt öfverflöd på lifskraft» 1 ). 



Vi vide intet om , hvornaar Eskimoerne ere indvandrede i 

 Grønland. Det Sted paa Vestkysten, hvor de første nordiske 

 Nybyggere gik i Land, var den Gang ubeboet, men der fandtes 

 allerede da umiskjendelige Spor af en tidligere Bebyggelse, og 

 Eskimoernes omflakkende Levevis gjør det meget rimeligt, at 

 en sparsom Befolkning kan have undgaaet Nybyggernes Op- 

 mærksomhed, men sparsom og spredt maa den i ethvert Til- 

 fælde have været, siden der kunde hengaa Aarhundreder, før de 

 omsider gjorde nærmere Bekjendtskab med den. Den gamle 

 Sagaberetning om Mødet med Eskimoer paa Østkysten er, som 

 Gustav Storm har bemærket'-), altfor usikker til, at der kan 

 tillægges den nogensomhelst Betydning, og der er derfor ingen 

 Anledning til deri at søge et Vidnesbyrd om, at Eskimoerne 

 skulle være indvandrede til Vestkysten søndenom Kap Farvel. 

 Rimeligst er det at antage, at Vestkysten har modtaget sin 

 eskimoiske Befolkning nordfra, og at det samme har været Til- 

 fældet med Østkysten , uden at man dog derfor kan benægte 

 Muligheden af, at mindre Partier kunne være gaaede rundt om 

 Sydspidsen af Landet i den ene eller den anden Retning. Det 



1 j Den andra IHcksonska Expeditionen till Grönland. Stockholm 1SS5. 



pp. 322, 324. 

 2 ) Aarbøger for nordisk Oldkyndighed og Historie. Kbli. 1887. p. 348. 



