188 



idet den hviler paa en Række spredte Iagttagelser og Maalinger 

 af ganske smaa Grupper, og kun er et Udtryk for rene Tilfældig- 

 heder. De Forskjelligheder, der er Tale om, ere hverken større 

 eller mere konstante, end dem man linder ved at sammenligne 

 Gjennemsnitshøjderne for de enkelte Kolonier og Bopladser i 

 Vestgrønland. De fleste Angivelser gaa op over 165 ctm. 

 Dette er saaledes Tilfældet med Parrys fra M el ville halvø en, 

 Ho s s's fra C lyde flod en, Beecheys fra Egnene ved Point 

 Barrow og Rays fra det samme Sted, medens Bellot fandt 

 Eskimoerne ved Ponds Inlet mindre end Befolkningen ved 

 Upernivik, og Sutherland angiver for en Eskimostamme 

 ved Hogarth Sund en Gjennemsnitshøjde, der ligeledes er 

 lavere end Veslgrønlændernes, nemlig 158,2 ctm for Mænd og 

 162,9 ctm. for Kvinder. Denne sidste Angivelse fortjener iøvrigt 

 særlig Opmærksomhed, fordi den i Modsætning til alle de andre 

 hviler paa et Antal af Maalinger, der maa betragtes som til- 

 strækkelig stort, nemlig 19 Mænd og 27 Kvinder 1 ). 



I Almindelighed maa man vel kunne sige, at Vestgrøn- 

 lænderne, hvad Legemshøjden angaar, indtager en Mellemstilling 

 blandt Eskimostammerne, og hverken ere særligt høje eller sær- 

 ligt lave af Væxt. 



I Sammenligning med andre Folkeslag kunne Vestgrøn- 

 lænderne heller ikke betegnes som særligt smaa. Den gjennem- 

 snitlige Legemshøjde for voxne mandlige Individer er i Vest- 

 grønland kun 4 ctm. lavere end i Danmark, og omtrent 

 den samme som i Spanien, Italien og Sydtyskland. 

 Hvis man med To pin ard og andre ledende Anthropologer 

 sætter Grænsen mellem smaa og middelstore Folk ved 160 ctm., 

 maa Vestgrønlænderne med 162 ctm. regnes til de sidste, og 

 selv om de ikke komme op over den almindeligt vedtagne 

 Middelhøjde — 165 ctm. —, maa man ubetinget betegne dem 

 som middelhøje og opgive den gængse Forestilling om, at de 



] ) Journ. ethnnl. Soc. London 1S56. IV. p. 193—214. 



