206 



Kyststrækninger er der vel ikke, men efter Sagens Natur kan 

 det heller ikke ventes, og der er ingen Anledning til her at 

 fortabe sig i Spekulationer over de mulige eller sandsynlige 

 Aarsager til Uregelmæssighederne. 



Dog bør det fremhæves, at Befolkningen paa den sydligste 

 Del af Vestkysten med Hensyn til her omhandlede Træk afviger 

 mere fra Østgrønlænderne end de nordligere Grupper, alene med 

 Undtagelse af Befolkningen omkring Diskobugten, der for 

 begge Kjøns Vedkommende har næsten nøjagtig den samme 

 Breddeindex. Dette Forhold staar i absolut Modsætning til 

 Graahs Angivelser, der i den nyere Tid ere blevne bekræftede 

 af Holm. Skjønt der forøvrigt ikke er nogen Grund til at 

 benægte Muligheden af, at «Sydlændingerne nedstamme fra 

 Østlændingerne» , som Holm har udtrykt sig 1 ), maa det dog 

 ikke overses, at saadanne Angivelser, der kun støtte sig til et 

 rent personligt Skjøn over Fysiognomiernes Lighed eller Ulighed, 

 i Almindelighed kun have en forholdsvis ringe Betydning. Dette 

 har Graah selv indrømmet, da han skrev, at han ikke turde 

 «slutte, at Esquimoerne om Hudsonsbayen nedstamme fra 

 Bornerne, fordi Capitain Parry imellem dem fandt mangen en 

 god romersk Næse.» 2 ) 



Efter den ovenfor angivne Gjennemsnitsindex — 76,8 for 

 Mænd, 75,5 for Kvinder — maa Vestgrønlænderne betegnes 

 som mesocefale med Tendens til Dolikocefali, naar man anvender 

 det quinære Inddelingsprincip, der synes at skulle vinde almin- 

 delig Anerkjendelse. Efter Brocas Princip, der sætter Grænsen 

 mellem Dolikocefali og Mesocefali ved 77,7, ere Vestgrønlæn- 

 derne dolikocefale, men da denne Grænse i Grunden er 

 ganske vilkaarligt valgt, og da den mesocefale Gruppe derved 

 bliver uforholdsmæssig lille, er der formentlig ingen Anledning 

 til at fastholde dette Princip, hvis eneste Støtte i Virkeligheden 



J ) i. c. vi. p. IÔ8. 

 •) i. c. 



