216 



Ansigtsformen. 



Som en af de Ting, der til alle Tider har spillet den største 

 Rolle ved Beskrivelsen af Eskimoernes Ydre, er Ansigtets Form 

 ved de Undersøgelser, der her refereres, gjort til Gjenstand for 

 særlig Opmærksomhed, og der foreligge iVJaalinger af dets vig- 

 tigste Dimensioner hos omtrent 1100 voxne Individer, foruden 

 et lignende Antal Børn i alle Aldre. 



Da der endnu hersker en beklagelig Mangel paa Overens- 

 stemmelse med Hensyn til Principerne for Maalingen af Ansigtet, 

 vil det være nødvendigt at forudskikke nogle almindelige Be- 

 mærkninger om de valgte Dimensioner, og om Beregningen af 

 Forholdstallene. . Ansigtets Længde er maalt fra Hagen til 

 Glabella eller nærmere bestemt til det Punkt i Ansigtets Midt- 

 linie, der ligger i Øjenhulernes fælles øvre rangent, og som jeg 

 har ment at burde foretrække baade for Haargrænsen, der 

 navnlig hos Kvinder er overmaade vanskelig at bestemme, og 

 for Næseroden, der ikke frembyder Fordele, som kunne opveje 

 Ulemperne, i ethvert Tilfælde ikke hvor Talen er om Under- 

 søgelser paa levende Individer. Forøvrigt benytter man næsten 

 aldrig Haargrænsen som Udgangspunkt, og de Vanskeligheder, 

 der kunne opstaa ved Sammenligning med Undersøgelser, hvor- 

 ved man har benyttet Næseroden, lade sig let fjerne. 



Ansigtets forskjellige Breddeindices ere, i Overensstemmelse 

 med de ældre franske Anthropologers Fremgangsmaade, beregnet 

 som Forholdet mellem Bredderne og Længden , i Analogi med 



