11 



mellem Indlandsisen og Havet, men at Isbræen, sandsynligvis 

 milevidt fra Kanten, er sønderkløftet til Isbjerge, saa at disse 

 endnu ved Fjordens Begyndelse ere næsten lige saa tæt pakkede, 

 som da de dannede en Del af Bræen. 



At Nor dens к i öld kan sige dette efterat have seet ud 

 over Jakobshavns Isfjord fra Kaja, kan jeg meget godt forstaa, 

 men Grunden er den, at Nor denskiöld ikke har seet andet 

 end tæt sammenpakkede Isfjelde, som, iagttagne fra dette Stand- 

 punkt, have raget op over og derved skjult Bræen. I Virkelig- 

 heden er der, som tidligere omtalt i Meddelelserne 1 ), en meget 

 skarp Adskillelse imellem den faste Isbræ og Vandet i Fjorden, 

 idet Bræen ender med en lodret Væg (se Tavle II), tæt op til 

 hvilken der meget sjeldent findes virkelige Isfjelde, men kun 

 mindre Stykker Kalvis. Overfladen af det midterste Parti af 

 Bræen er ogsaa forholdsvis jævn, saa at denne, seet ovenfra, 

 ligner en flad Mark i Sammenligning med det Chaos af hulter 

 til bulter sammenpakkede Isfjelde, som selve Fjorden frembyder. 

 At Fjordbunden her ikke er stejlt nedadgaaende, bevises ogsaa 

 noksom derved, at Bræenden i Løbet af nogle Aar, ja endog 

 Maaneder, flytter sig et betydeligt Stykke. — Hvad endelig det 

 snævre Udløb angaaer, da kan dette maaske nok kaldes snævert 

 i Forhold til den umaadelige Indlandsis, men det har dog den 

 ganske anselige Brede af 0,8 Mil eller c. 19,200 Fod, ialtfald et 

 af de mindst snævre af alle Udløbene for Indlandsisen i Grøn- 

 land Syd for 72° N. B. 



Torsukatak-Fjordens sydlige Kyst dannes af Øerne Ana 

 og Kekertakasak. Syd for disse findes et større Bassin med 

 en Del mindre Øer, af hvilke den største er den beboede 

 Igdloluarsuit-Ø. Østenfor denne udmunde igjen to Bræer (se 

 Tavle I), som dog begge maa regnes til de mindre, da de kun 

 producere forholdsvis smaa Isfjelde. Ved ingen af disse Bræer 

 er det dog muligt at komme tæt ind til Isen, da der hvert 



') «Meddelelser om Grønland» IV. Side 12. 



