12 



Øjeblik falder større eller mindre Stykker ned. Grønlænderne 

 bo her saa tæt ved Isbræerne af Hensyn til den i Almindelighed 

 rigtig gode Sælhnndefangst, som der i Reglen altid findes i 

 Nærheden deraf; men undertiden kan det om Vinteren knibe 

 for dem, naar alt er tillagt, og Isen dog ikke er paalidelig nok 

 til at færdes paa med Slæder. I Vinteren 1879—80 skulde 

 Fangsten endog i henved en Maaned have slaaet fuldstændig 

 fejl, saa at de i henved 8 Dage maatte holde Livet vedlige ved 

 gamle Konebaads- og Telt-Skind, som de kogte og spiste. — 

 Efter disse Grønlænderes Udsagn ere Bræerne her ligesaa pro- 

 ductive om Vinteren som om Sommeren, og Kalvningerne ere 

 under Islægget farligere end om Sommeren, idet Folk, som 

 ere ude paa Fangst med Slæder, derved let kunne blive af- 

 skaarne. 



I den inderste Del af Bugten udløber en stor, leret Elv, 

 Kugsuak, som kommer fra Indlandsisen og selv i strenge Vintre 

 sjelden er tillagt. 



Den nordlige Kyst af Torsukatak-Isfjord er næsten altid 

 mest spærret af Isen og bestaaer for en stor Del af stejle 

 Fjelde, som naae op til en Højde af c. 2000 Fod. Fra denne 

 Kyst skjærer der sig nær Fjordens Munding en stor Bugt ind i 

 Landet, hvor Øen Kekertak med Udstedet af samme Navn 

 ligger. Det er denne Bugt, ad hvilken man, som beskrevet af 

 Heiland, kan komme ind til Indlandsisen paa Nordsiden af 

 Torsukatak-Isfjord. Paa den Halvø, som dannes af denne Bugt 

 og Isfjorden, findes en Del Ruiner af ældre Huse, hvor der i 

 Kjøkkenmøddingerne (især ved Nugak) findes en Mængde Sten- 

 flækker, forarbejdede Bensager til Fangeredskaber og andre Old- 

 sager. Paa denne Halvø ligger ogsaa det 2300 Fod høje, mar- 

 kerede Fjeld Naujat, fra hvis Top man har en glimrende Udsigt. 

 Forlandet fra Torsukatak-Isfjord imod Syd er meget smalt, 

 i Reglen kun 3 à 4 Mil bredt. Højden er aftagende Syd efter 

 mod Jakobshavns Isfjord, samt Øst efter mod Isranden. Paa flere 

 Steder langs Kysten findes her større og mindre Bugter, som 



