21 



En naturlig Følge af det lave Standpunkt, hvorpaa Civilisa- 

 tionen staar, og den store Natur, som stadig omgiver dem, er 

 den Overtro, som tiltrods for Christendommens Indførelse er 

 meget almindelig iblandt dem. Det er tidligere anført, at de af 

 Frygt for de Aander, som de mene husere paa Indlandsisen, ere 

 meget bange for at komme ind paa denne; men det er ikke 

 alene der, de tro, at overnaturlige Væsner færdes, baade paa 

 Land og Vand antage de, at saadanne findes, og Kajakmanden, 

 som tidt færdes alene langt fra beboet Plads paa øde Steder, 

 hvor han kun er omgiven af Is og de tidt imponerende høje 

 Fjelde, fortæller hyppigt om en ond og en god Aand , som af- 

 vexlende kommer til ham i hans Ensomhed og bringer ham 

 enten Skuffelse eller god Fangst. Rammer han ikke en Sæl- 

 hund , da tilskriver han ofte dette den onde Aand, som kan 

 vise sig for ham i alle mulige Skikkelser. Mange Forbjerge 

 tør de den Dag idag ikke passere med Baad, uden at ofre til 

 Fjeldets Gud. Vel er det ikke store eller værdifulde Sager, men 

 Guden er ogsaa fornøjet med lidt, som en Svovlstik, en gammel 

 Skraa, et lille Stykke Spæk eller lignende. Som Christne vide 

 de nok, at de ikke maa gjøre eller tro sligt, og de skamme sig 

 ogsaa derved, baade overfor sig selv og de Danske, men enten 

 i Smug eller under en eller anden Spøg gjøre de det dog og 

 søge, naar de kunne komme afsted med det paa en pæn Maade, 

 at faae de Danske til at gjøre det samme. — Et lille Hul i en 

 Fjeldvæg ved Jakobshavn (ved Opgangen til Holmens Bakke), 

 som skal være et Offersted fra den hedenske Tid, røber, ved 

 stadig at være fedtet, ja endog ved smaa Stumper Spæk, som 

 man undertiden finder der, at den hedenske Skik, altid at give 

 Guden lidt af den gode Fangst, endnu langtfra er udryddet. 



Blandt de overnaturlige Væsner, som stadig spøge i Grøn- 

 lændernes Hoved, og som de altid ere bange for at møde, ere 

 de saakaldte Kivitokke de mærkeligste, da de virkelig ere exi- 

 sterende Væsner. 



Vest-Grønlænderne ere et meget fredsommeligt Folk; man 



