94 



Efterat vi havde berejst Godthaabsfjordens inderste, nord- 

 lige Forgreninger og disses nærmeste Omegn, vare vi allerede 

 naaede til den 2den September, og kunde saaledes snart vente 

 at faa Bud om, at «Thorvaldsen», som skulde fore os hjem, 

 \ar ankommen. For at benytte den resterende Tid saa meget 

 som muligt, delte Expeditionen sig saaledes, at Premierlieutenant 

 Ryder berejste den vestligste Del af Fjorden med den mod 

 Nord gaaende Arm Kugsuk, medens jeg selv, ledsaget af Can- 

 didat Hansen, gik ind i Fjorden Pisigsartik og derfra tilbage ad 

 den østligste af de tre lange parallele Løb, som danne Ad- 

 gangen til Godthaabsfjordens indre Del. Dette Afsnit af vor 

 Hejse havde ved Siden af Opmaalinger, mest antikvarisk Inter- 

 esse, da der i Pisigsartik, som senere vil blive viist, findes en 

 Del nordiske Ruiner. Paa Vejen ind til Fjorden anløb vi Øen 

 Imaiiak, hvor et, man kan næsten sige fabelagtigt Dyr, Maujok, 

 skal have Ophold. Den største Del af Øen optages af et 1230' 

 hojt Fjeld, som skraaner jævnt ned imod NV., endende i en 

 Slette, paa hvilken en herrnhutisk Missionsplads med omliggende 

 Gronlænderhuse er anlagt. Paa Øens Sydside, som falder brat 

 ned imod Fjorden, findes to Klippehuler nær ved hinanden, den 

 øverste i en Højde af 200 Fod o. H. Hulernes Munding, foran 

 hvilke der er smaa Afsatser, hvortil man kun kan naa ved 

 at klattre, ere c. 3 Fod høje. Herfra aftager Hulernes Højde 

 stærkt indefter, saa at man kun kan naa et kort Stykke frem 

 ved at lægge sig paa Maven, og de fortsættes da, saa langt 

 man kan se eller række med Stager, som en smal Revne. Efter 

 Grønlændernes Beretning skal den naa helt ind til Bjergets 

 Indre, uden at de naturligvis kunne føre noget Bevis herfor. 

 Det er ved Mundingen af disse Klippehuler at Maujoken, der be- 

 skrives som et lille hvidt Dyr med lang Krop og korte Ben, og 

 som man mener skal leve i Revner og Huler i Bjergets Indre, 

 af og til viser sig for Yderverdenen. Det lykkedes os ikke at 

 træffe Nogen, der havde seet tiet, men som det altid gaar med 

 den Slags Uivlsomme Ting, kunde man nævne mange, enten 



