I on 



dige. sorn efter Thorhal lesen s Formodning liar omgivet en 

 Kirkegaard». 



Hvorledes det forholder sig med denne Angivelse, er ikke 

 godt at have nogen Mening om, da Retningen hverken passer 

 til den misvisende eller retvisende. Længere nede paa samme 

 Side siges, som det synes med Thorhal lesen som Kilde, at 

 Bugten ved højt Vande bliver I til 2 Mil længere, idet Vandet 

 stiger igjennem et smalt Sund længere op. «Højst rimelig har 

 Vandets Tilbagevigen ved Lavvande fra denne Fjordseng givet 

 Anledning til Stedets ovenanførte Benævnelse (Høpi». Dette 

 stemmer ikke med Forholdene ved Ujaragsuit, da Lavvandet 

 her kun tørlægger en ringe Strækning og Højvandet ikke kan 

 stige igjennem et smalt Sund, da et saadant ikke findes. Der- 

 imod kan det nok passe paa Fjordarmen Øst for ujaragsuit, 

 hvor en midt i Mundingeu deler Fassagen ind til den lerfyldte 

 Bugt i to smalle Stræder. 



Ved Gravning i og omkring disse Ruiner fandtes kun nogle 

 Brudstykker af Sænkesten og andre Vægstensstumper. 



Jeg skal endnu anføre, at der paa Toppen af et lille Fjeld, 

 lidt NV. for disse Ruiner, findes en Del temmelig store Sten 

 stillede paa Højkant i en Rundkreds. Dette, der minder lidt 

 om Thingstederne, men er betydelig mindre, kunde maaske 

 ogsaa staa i Forbindelse med Ruinerne. 



8. Skal ligge paa Nordsiden af Fjaragsuits nordostlige Arm. 

 i hvilken Indlandsisen nu skyder sig langt frem, medførende 

 store Lermasser, som afsættes i Fjorden, saa at denne falder 

 tør ved Lavvande. Nulevende Grønlændere mindes, at man 

 indtil 1 840 eller deromkring kunde komme med Konebaad et 

 godt Stykke op i denne Fjordarm til et Fuglefjeld paa Sydsiden: 

 men nu er Isen skudt langt forbi dette Sted. 



iL Faa Landel Kavdlunatsiait , 65° 10' (se Tavle X), der 

 begrænses imod Øst af Indlandsisen , imod Vest af en Sø og 

 i Syd og Nord af store Elve. skal findes en Del smaa llvlter. 



