127 



Mineral krystalliseret tilsyneladende i langstrakte Prismer, med 

 en Haardhed nær 6 og indeholdende Kiselsyre, tør man vistnok 

 anse for grøn Hornblende, «Grammatit». Det er af Interesse, 

 at dette .Mineral ogsaa er paavist i den norske Olivinsten x ), der 

 i kemisk Sammensætning og Maaden, hvorpaa den forekommer 

 i Naturen, staar den grønlandske meget nær. Mængden af dette 

 grønne Mineral er dog for ringe til at der med Sikkerhed kunde 

 anstilles en kvantitativ Analyse. Slibes et Stykke Olivinsten fra 

 Siorarsuit og lægges under Mikroskopet, iagttages Bjergartens 

 Struktur at være fuldstændig overensstemmende med den af 

 Kjerulf for den norske Olivins Vedkommende givne Tegning; 

 den ses at være gjennemsat med utallige fine Spalter og Hidser, 

 fyldte med en mørkere farvet Masse (Serpentin). Endvidere 

 forekommer i Olivinstenen smaa Glimmerkrystaller, tilsyneladende 

 hexagonale Tavler, der maaske efter kemiske Kjendetegn tør 

 betegnes som Hagnesiagliininer. Inddampes den grovt pulveri- 

 serede Olivinsten med koneentreret Saltsyre eller lettere med 

 fortyndet Svovlsyre, dekomponeres den fuldstændig og alle Haser 

 gaa i Opløsning. Den udskilte Kiselsyre kan efter Udvaskning- 

 opløses i kogende koncentreret Kalilud, hvorved der bliver tilbage 

 i ringe Mængde nogle sorte Korn af et fremmed Mineral og en 

 Del Glimmerblade, som let kunne bortslemmes. Hlandt disse 

 sorte Korn forekommer ogsaa en Del Grammatitbrudstykker. De 

 sorte Korn tiltrækkes ikke selv af en temmelig stærk Magnet 

 og ere fuldstændig uigjennemsigtige under Mikroskopet, men 

 vise Antydning af Krystalflader (Oktaederflader?). De indeholde 

 Krom og Jern, og kan derfor antages at være Kroinjernsten, der 

 ogsaa ledsager den norske Olivinsten. 



Olivinstenen viste sig at indeholde: Kiselsyre, Magnesia, 

 Jernforilte, INikkelilte (Spor), Lerjord, Kalk (svage Spor), Kali, 

 Natron og Vand. Den kvantitative Analyse blev foretaget paa 

 almindelig Maade paa det" ved 120° tørrede Mineral, idet Stoffet 



') Th. Kjerulf: Verh. der к. k. geol. Reichsanstalt. IS67, p. 72. 



