226 



vi rejste, i Midten af August, som jo er den varmeste 

 Aarstid, dannede der sig i Løbet af Natten Tyndis, som først 

 gik bort langt op paa Formiddagen. Tyndisen er Konebaads- 

 seiladsens allerfarligste Fjende, navnlig paa Isfjordene , hvor 

 Overfladevandet, paa Grund af Afsmeltningen fra Isfjeldene, er 

 forholdsvis ferskt, og Isen bliver derfor meget haard og skarp. 



Den 1 7de August forlode vi atter Augpalartok, gik tværs 

 over Isfjorden, Norden om Øerne Ingik og Maneetsok og sloge 

 den 18de Telt paa Kangigdlek , hvorfra vi vilde se lidt nærmere 

 paa de nordlige Bræer. Toppen af Kangigdlek er 1895 Fod høj, 

 og hele Øen eller Nunatakken har tidligere været ganske dækkel 

 af Isen , som overalt har efterladt Spor i Form af Skurstriber, 

 gamle Moræner og erratiske Blokke, blandt hvilke nogle røde 

 og graa Skifere, som fandtes helt op til Toppen, især faldt i 

 Øjnene, da vi ikke havde seet dem Sønden for Isfjorden. 



Den følgende Dag roede vi hen til Bræen Vest for Kan- 

 gigdlek. En Elv løber her ud under Isen tæt ved Land og har 

 dannet en flad Strandbred af Ler, hvor man kunde komme helt 

 hen til Isen. Det viste sig her, at hele Ismassen i saa stor en 

 Strækning, som vi kunde overse, var kornet. Kornenes Stør- 

 relse var i de øvre Lag som Hasselnødder, medens de i de 

 nedre Lag naaede en Størrelse af 3 — 4 Tommers Længde. Paa 

 de Korn, som ikke sade i Isens Yderflade og altsaa ikke 

 havde været udsatte for nogen Afsmeltning, var Overfladen 

 bølgeformet riflet. Kornene kunde med største Lethed pilles fra 

 hinanden med Fingrene. 



Som man vil se, er der ikke Tvivl om, at dette er Gletscher- 

 korn, saaledes som de bl. A. beskrives i Heims «Gletscher- 

 kunde», og, naar de hidtil ikke ere iagttagne i den grønlandske 

 Bræ-Is, maa det vel ligge i, at det er forholdsvis sjeldent, at 

 man kan komme hen og undersøge Brækanten i kort Afstand, 

 saaledes som Tilfældet var ved Kekertarsuak og ved Kangigdlek. 

 Skjøndt jeg i Løbet af Vinteren undersøgte alle de Isfjelde, som 

 laa indefrosne i Uperniviks Nærhed, fandt jeg kun een Gang 



